КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/9739/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4074/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0001560 від 07.05.2025,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 05.07.2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та номеру телефону;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду (за винятком отримання невідкладної медичної допомоги);

- знаходитись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;

- здати до органу досудового розслідування документи, які надають дозвіл на виїзд з України та в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначено до 05.07.2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів в ДУ «Київський слідчий ізолятор» без визначення застави.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а в клопотанні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_7 є іноземцем, не має сталих родинних та соціальних зв`язків в Україні, постійної роботи, а тому може виїхати з України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Крім того, апелянт вказує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може запобігти наявним ризикам, а лише тримання під вартою дасть таку змогу.

Від захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшли до суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001560 від 07.05.2025 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідування місці за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вирішив незаконно придбати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP у великих розмірах з метою подальшого збуту.

07.05.2025, о 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.05.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 , підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом працівників поліції від 07.05.2025;

- протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК від 07.05.2025,;

- протоколом огляду місця події від 07.07.2025 згідно яких було оглянуто ділянки місцевості та вилучено поліетиленові пакети з кристалоподібною речовиною світлого кольору в середині, які ОСОБА_7 зберігав з метою збуту;

- протоколом обшуку авто;

- протоколами допитів свідків;

- висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.05.2025 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 05.07.2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та номеру телефону;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду (за винятком отримання невідкладної медичної допомоги);

- знаходитись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;

- здати до органу досудового розслідування документи, які надають дозвіл на виїзд з України та в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначено до 05.07.2025 року включно.

Слідчий суддя виходив з того, що прокурор не довів суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування відносно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційної інстанції.

Як вбачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до встановленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Разом з тим, як правильно встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування не доведено, що у кримінальному провадженні існують ризики непроцесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема, можливості останнього переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, такого ступеня вірогідності, запобігти яким здатен лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки як під час розгляду судом першої інстанції клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час апеляційного розгляду, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , у тому числі вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію та майновий стан, доходить висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та, за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Доводи, на які посилається прокурор в обґрунтування апеляційної скарги, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, особою підозрюваного, та підстав вважати його занадто м`яким, колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_11

Судді:

ОСОБА_12 ____________