Провадження №1-кп/523/938/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

в присутності обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

власника майна ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.289, ч.2 ст.146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси в рамках даного кримінального провадження, адвокатом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_12 подано клопотання про часткове скасування арешту на майно, який було накладено ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2024р. мобільний телефон із сім-карткою мобільного оператора, обґрунтоване відсутністю подальшої потреби у застосуванні такого виду заходу та можливістю перебування арештованого майна під відповідальним зберіганням у власника.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 як представник власника майна підтримав подане клопотання, просив задовольнити його з підстав, викладених у ньому;

обвинувачені та їх захисники підтримали клопотання адвоката ОСОБА_6 ;

прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 , оскільки зазначений мобільний телефон є речовим доказом по кримінальному провадженню.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Ст.174 КПК України передбачає можливість для особи, інтересів якої стосується арешт майна, що був накладений у її відсутність під час судового розгляду, ініціювати розгляд з перегляду правомірності такого заходу і при цьому фактично це є поновленням судового розгляду, передбаченого ст.ст.172, 173 цього Кодексу, у якому тягар доведення залишається на особі, яка подала клопотання про арешт майна.

При накладенні арешту 06.06.2024р. слідчий суддя виходив із того, що зазначене майно може зберігати на собі сліди вчиненого злочину та є речовими доказами у кримінальному провадженні.

З матеріалів, наданих захисником ОСОБА_5 вбачається, що власник мобільного телефону ОСОБА_12 не була присутня при розгляді клопотання про арешт майна та була позбавлена можливості висловити свою думку по заявленому стороною обвинувачення клопотанню про арешт майна. На даний час ОСОБА_12 , як власник мобільного телефону, у даному кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого, не може нести цивільну відповідальність за можливу завдану шкоду кримінальним правопорушенням та, відповідно, належне їй майно не може підлягати конфіскації.

За таких обставин слід дійти висновку, що прокурором не доведено доцільність подальшого перебування мобільного телефону із сім-карткою мобільного оператора під арештом без можливості передачі на відповідальне зберігання та користування власником, а відтак клопотання представника власника майна підлягає задоволенню, з наступною передачею вказаного майна власнику на відповідальне зберігання.

Керуючись ст.ст.167-174, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_12 про часткове скасування арешту майна - задовольнити.

Передати ОСОБА_12 на відповідальне зберігання із можливістю користування мобільний телефон «iPhone12 про», email1 № НОМЕР_1 та email2 № НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1