05.08.25
Справа № 635/2610/25
Провадження № 1-кп/635/939/2025
У Х В А Л А

05 серпня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника - адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року продовжено відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 25 серпня 2025 року. Разом з тим, стороною обвинувачення в судовому засіданні не було доведено наявності ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Згідно практики Європейського суду з прав людини, якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому, загроза втечі не випливає з простої можливості для підозрюваного перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Захисник посилається на те, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду відсутній, оскільки стороною обвинувачення не доведено будь-які риси особистості або поведінки обвинуваченого, які б вказували на наявність цього ризику, а також зазначає, що обвинувачений мав можливість переховування, але нею не скористався. Захисник звертає увагу, що ОСОБА_4 все своє життя присвятив поклонінню Богу та служінню Церкві, зокрема маючи духовну освіту в Харківській Духовній Семінарії, він спочатку був настоятелем типового храму ікони Божої Матері Віднайдення загиблих, 19 серпня 2015 року відбулася його хіротонія таїнства поставлення у священнослужителі, згодом ОСОБА_4 отримав титул білого духівництва в православній церкві «Протоієрей» та почав служіння в Свято-Духівському типовому храмі. ОСОБА_4 неодноразово відзначався низкою особистих заслуг духовенства в церковній діяльності, а також у суспільно значимій діяльності, спрямованій на виконання заповідей Божих, зокрема у справах милосердя, благодійності та меценатства, просвітництва, розбуди та зміцнення авторитету Української Православної Церкви. Так, за заслуги, спрямовані на виконання заповідей Божих, ОСОБА_4 отримав такі ієрархічні та богослужбові нагороди: Камілавка 2018 рік, Золотий хрест 2019 рік, Хрест з прикрасами 2022 рік, Палиця 2022 рік, Протоієрейство 2024 рік.

ОСОБА_4 є постійно діючим настоятелем в православній церкві, який призначений єпархіальним архієреєм для духовної опіки віруючих та керування причтом і парафією, що обумовлює наявність в ОСОБА_4 відповідних богослужбових, пастирських та адміністративних обов`язків, визначених його посадою, згідно з церковними канонами та положеннями статуту про управління церкви.

Захисник зазначає, що на початку збройної агресії РФ проти України, коли міська адміністрація міста Південного самоусунулася від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення життєдіяльності громади, саме ОСОБА_4 відслідковував загрози обстрілів через мобільні додатки і повідомляв мешканців міста про наявну загрозу шляхом церковних дзвонів. В приміщеннях, розташованих на території храму збирав, зберігав та роздавав мешканцям міста гуманітарну допомогу. Біженцям, які приїздили в місто Південне, через прихожан знаходив житло.

Захисник вважає за необхідне врахувати, що в контексті практики Європейського суду з прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Ризик втечі треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», заява №14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Voidova (Бекчиєв проти Молдови)).

Крім того, необхідно врахувати, чи була можливість в обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду раніше. Якщо така можливість була, а особа нею не скористалася, то ризик втечі на момент розгляду питання про застосування запобіжного заходу відсутній («Луценко проти України»).

Захисник вважає, що у даному випадку ризик втечі ОСОБА_4 взагалі відсутній.

Крім того, необхідно врахувати, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 114-2 КК України, не тягне за собою автоматичне визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній. До винесення вироку ОСОБА_4 вважається не винуватим у вчиненні злочину, який йому інкримінується.

На думку захисника, з врахуванням наведених обставин справедливим і правильним, буде зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, який передбачений КПК України, як різновид запобіжного заходу, передбачений пунктом 4 частиною 1 статті 176 КПК України, в тому числі за тяжкі злочини.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначивши, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжують існувати, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити зазначені дії.

Підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника можуть бути нові обставини, що виникли після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу та які безпосередньо свідчать про зменшення встановлених у провадженні ризиків з плином кримінального провадження та/або які впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тобто суд не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу і не переглядає судове рішення про його застосування, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, що виникають у зв`язку з плином часу і можуть вплинути на застосований до обвинуваченого запобіжний захід або спосіб його виконання. Такий висновок узгоджується з положеннями частини 5 статті 201 КПК України, яка унеможливлює подання обвинуваченим, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2024 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави - до 10 січня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2025 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - до 10 квітня 2025 року включно, без визначення суми застави.

В подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 неодноразово продовжувався Харківським районним судом Харківської області, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів до 25 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ухвал Харківського районного суду Харківської області про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, стороною обвинувачення було доведено наявність двох ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України: можливість переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі №30671/04 від 23 січня 2012 року наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінюючи можливість обвинуваченого переховуватися від суду, суд погоджується з імовірністю існування такого ризику на даний час, оскільки цей ризик є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Також продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження обвинуваченим кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, який обумовлений встановленням факту передачі обвинуваченим інформації щодо розміщення, переміщення особового складу, озброєння та військової техніки Сил оборони України, використання об`єктів для потреб Сил оборони України на території м. Харкова та Харківської області протягом тривалого проміжку часу.

З огляду на викладене, суд вважає, що встановлені ризики, а саме переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується не втратили свою актуальність та продовжують існувати, а стороною захисту не надано доказів на їх спростування.

Посилання захисника, що обвинувачений до винесення вироку вважається таким, який не винуватий у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а тому сам лише розмір санкції не є достатнім чинником для тримання обвинуваченого під вартою, суд не бере до уваги, оскільки встановлення винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається та продовжується.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_4 не має злочинного минулого, а також являється настоятелем Свято-Духівського храму, на думку суду не є безумовною підставою для зміни останньому запобіжного заходу, оскільки вказаний факт не став стримуючим фактором при вчиненні ним злочинної діяльності, у зв`язку з чим не спростовує та не мінімізує наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сторона захисту не довела наявності нових обставин, які б підтверджували значне зменшення або зникнення встановлених раніше ризиків, які б давали підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 201, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 07серпня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1