ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/166/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - відсторонення від посади
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0001348 від 06 червня 2022 року, за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про тимчасове обмеження у користуванні ОСОБА_7 спеціальним правом правом здійснювати діяльність арбітражного керуючого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, за змістом якої, вважає вказану ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на аналогічні мотиви, викладені у клопотанні слідчого про тимчасове обмеження у користуванні ОСОБА_7 спеціальним правом правом здійснювати діяльність арбітражного керуючого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, вважаючи необхідним тимчасово обмежити ОСОБА_7 у праві здійснення діяльності арбітражного керуючого строком на 2 місяці.

Крім цього, апелянт вказує, що хоча оскаржувана ухвала слідчого судді не входить у вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, проте, вважає, що така ухвала підлягає оскарженню і перегляду в суді апеляційної інстанції, а позбавлення можливості оскарження такого рішення слідчого судді є невиправданим і це б суперечило принципам верховенства права.

Свої доводи в цій частині прокурор аргументує тим, що слідчим суддею постановлено ухвалу якою вирішується питання істотного обмеження прав, свобод та інтересів особи, а тому таке судове рішення підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Додатково посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові №646/3986/19 від 31.05.2021, у якій зазначено, що серед усіх рішень слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК у межах відповідних регламентованих цим Кодексом процедур, слід виокремити дві групи рішень:

ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК);

ухвалені поза межами передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч.6 ст.9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 цього Кодексу.

І якщо питання неправомірності відмови судом апеляційної інстанції у перевірці законності рішень слідчого судді, які належать до першої групи, отримала своє вирішення на рівні висновків вищої судової інстанції щодо застосування норм права (в постанові ВСУ від 12 жовтня 2017 року у справі №5-142кс(15)17, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справах №237/1459/17 та №243/6674/17), то питання щодо апеляційного оскарження другої групи рішень потребує диференційованого підходу з огляду на зміст ухваленого слідчим суддею рішення у кожному конкретному випадку.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.06.2024, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у користуванні ОСОБА_7 спеціальним правом правом здійснювати діяльність арбітражного керуючого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, та постановити нову, якою зазначене вище клопотання слідчого задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та, з наведених у ній міркувань, просить скасувати оскаржувану ним ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та тимчасово обмежите у користуванні ОСОБА_7 спеціальним правом правом здійснювати діяльність арбітражного керуючого; доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вважають ухвалу слідчого судді першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів провадження, слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Старший слідчий СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №0001348 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом ОСОБА_7 - правом здійснювати діяльність арбітражного керуючого

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, в ході якого встановлено, що арбітражний керуючий ОСОБА_7 , будучи ліквідатором ПП ОСОБА_10 , відповідно до ч.2 ст.10 Кодексу України з питань банкрутства (далі- Кодексу) будучи наділеним повноваженнями керівника юридичної особи, а отже відповідно до ч.3 ст.18 КК України являвся службовою особою, зловживаючи своїми повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом та всупереч інтересам ПП ОСОБА_10 та Кодексу, надіслав на адресу електронно пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 підписану його кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом заяву № 43 про відмову від касаційної скарги та закриття касаційного провадження у справі № 921/236/20 на підставі ч.4 ст.298 ГПК України, що завдало тяжкі наслідки ПП ОСОБА_10 .

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 07.04.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, тобто в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це спричинило тяжкі наслідки інтересам юридичної особи.

Слідчий у своєму клопотанні вказував, що на даний час підозрюваний ОСОБА_7 продовжує перебувати та виконувати обов`язки арбітражного керуючого ПП « ОСОБА_10 » (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №738 від 08.04.2013), має доступ до майна боржників, фінансової документації, а також відповідні управлінські функції, подальше користування правом здійснення діяльності арбітражного керуючого може сприяти вчиненню нового кримінального правопорушення та створити умови для впливу на свідків, потерпілих та спотворення доказів, що становить ризик, передбачений п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, діяльність підозрюваного ОСОБА_7 безпосередньо сприяла вчиненню кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Подальше здійснення професійної діяльності особою, яка підозрюється у зловживанні спеціальним статусом, створює реальну загрозу впливу на перебіг судового розгляду, а також не виключає повторного вчинення аналогічного злочину, що є достатньою підставою для тимчасового обмеження у користуванні таким правом.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у користуванні ОСОБА_7 спеціальним правом правом здійснювати діяльність арбітражного керуючого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя виходив з того, що тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом правом здійснювати діяльність арбітражного керуючого положеннями ст.148 КПК України не передбачено і, крім того, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом необхідне для припинення кримінального правопорушення чи запобігання вчиненню іншого, або ж для припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного щодо перешкоджання кримінальному провадженню.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. При цьому згідно з положеннями ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано §2 Глави 26 КПК України.

Спеціальний порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування регламентовано у главі 26 КПК, зокрема, у параграфі 2 встановлено порядок оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, у тому числі законодавець у ст. 309 КПК вказав чіткий їх перелік.

Так, у ч. 1 цієї статті зазначено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 51) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 111) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Крім того, у ч. 2 ст. 309 КПК встановлено, що під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Системний аналіз зазначених положень КПК свідчить про те, що законодавець у ст. 309 КПК вказав вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, постановлених під час досудового розслідування

Отже, Кримінальним процесуальним кодексом України чітко визначений перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, і ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про тимчасове обмеження у користуванні особою спеціальним правом правом здійснювати діяльність арбітражного керуючого згідно з цим переліком оскаржена бути не може, про що також зазначено і в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 р.

При цьому, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Таким чином, ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про тимчасове обмеження у користуванні особою спеціальним правом правом здійснювати діяльність арбітражного керуючого, є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Доводи прокурора про те, що ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року підлягає апеляційному оскарженню у зв`язку з ухваленням рішення, яке не відповідає завданням та засадам кримінального провадження колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19, при вирішенні питання щодо апеляційного оскарження рішень слідчого судді, ухвалених у межах передбаченої КПК України процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, слід виходити насамперед із сутнісного критерію, визначально закладеного законодавцем при визначенні кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.

Так, Верховний Суд зазначив, що обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді є виправданим і воно може бути пов`язане, зокрема, із забороною оскарження рішень слідчого судді, які не призводять ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень та які не перешкоджатимуть здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому. Саме такий підхід відповідатиме основному завданню (призначенню) судово-контрольного провадження, яке знайшло своє нормативне закріплення в КПК, - «здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні» (п. 18 ч. 1 ст.3 КПК України). Наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд. А тому, закриття апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя.

Відповідно до положень ст. 148 КПК України у разі наявності достатніх підстав вважати, що для припинення кримінального правопорушення чи запобігання вчиненню іншого, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного щодо перешкоджання кримінальному провадженню, забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, необхідно тимчасово обмежити підозрюваного у користуванні спеціальним правом, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа мають право тимчасово вилучити документи, які посвідчують користування спеціальним правом, у законно затриманої ними особи в порядку, передбаченому статтею 208 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.152 КПК України при вирішенні питання про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом слідчий суддя зобов`язаний врахувати такі обставини:

1) правову підставу для тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом;

2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) наслідки тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом для інших осіб.

Згідно ч.1 ст.152 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення чи запобігання вчиненню іншого, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного щодо перешкоджання кримінальному провадженню, забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За наслідками розгляду клопотання слідчого про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом, слідчий суддя має право, в тому числі, відмовити у задоволенні такого клопотання, що узгоджується з ч.1 ст.152 КПК України. Тобто слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розглядаючи вищенаведене клопотання слідчого, ухвалив рішення про відмову у його задоволенні.

У зв`язку з тим, що прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, оскаржуване рішення слідчого судді не призводять ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень та які не перешкоджатимуть здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, слідчий суддя прийняв рішення, виходячи з положень ст. 152 КПК України.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.148 КПК України тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом може бути здійснене на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування на строк не більше двох місяців, проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, на даний час матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0001348 від 06 червня 2022 року, направлені до суду першої інстанції для розгляду по суті.

З висновку, сформульованого в ухвалі об`єднаної палати ККС ВС від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18 (провадження №51-598кмо19) вбачається, що якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

За наведених вище обставини, оскільки апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року відкрито помилково, тому колегія суддів, вважає, що відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 399 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

_______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3