У Х В А Л А

Справа №338/1695/24

13 серпня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі колегії : головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани заяву начальника слідчого відділу ВП № 2 (с-ще Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про виправлення описки в судовому рішенні,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2024 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Начальник слідчого відділу ВП № 2 (с-ще Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 подав заяву про виправлення описки в указаному рішенні слідчого судді. Зазначає, що під час обрання запобіжного заходу слідчим суддею зазначено в ухвалі про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча відповідно до положень статті 183 КПК України слід було зазначити про обрання запобіжного заходу.

Прокурор та захисник в судовому засіданні подану заяву підтримали та просять її задовольнити.

Вислухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Так однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають "незмінністю судового рішення". Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Передбачену цією статтею, а також ч. 5 ст. 371 КПК можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому деякі недоліки судового рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив (постановив) рішення шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання в цілому судового рішення.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування діалектизмів тощо.

Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки.

Не є арифметичними помилками, а отже, не можуть бути виправлені в порядку, передбаченому коментованою статтею, застосування неправильних методик підрахунку та неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цього судового рішення.

Ініціатива щодо виправлення в судовому рішенні описок і арифметичних помилок може виходити від будь-кого з учасників кримінального провадження, інших заінтересованих осіб чи самого суду незалежно від того, набрало це рішення законної сили чи ні.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).

Зміст поданої до суду заяви про виправлення описки свідчить про те, що органом досудового розслідування розглядається як єдино правильний варіант зазначення в ухвалі про тримання особи під вартою обрання такого запобіжного заходу, а не застосування.

Однак слідчий суддя не погоджується з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора.

Верховний Суд упостанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (ККС ВС) від 13 грудня 2018 року у справі № 483/1186/16-к проаналізував низку законодавчих норм, зокрема статті 177 КПК, де йдеться про мету й підстави застосування запобіжного заходу; статті 178 цього самого кодексу щодо обставин, що враховуються під час обрання запобіжного заходу. Суд звернув увагу й на положення ч. 4 та 5 ст. 194 КПК України, де зазначається, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні, а під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід.

Судом було також проаналізовано зміст ч. 1 та 4 ст. 196 КПК, де перераховується, які відомості мають міститися в «ухвалі про застосування запобіжного заходу», та підкреслено вимогу зазначати в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дати закінчення цих запобіжних заходів.

На основі аналізу наведених законодавчих норм ВС дійшов висновку, що чіткого розмежування між поняттями «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу» кримінальний процесуальний закон не містить, а отже, і не повинно бути різних процесуальних наслідків у застосуванні цих понять.

Отже використане в ухвалі слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2024 року поняття застосування запобіжного заходу свідчить також про його обрання, бо такі поняття є тотожними.

Оскільки в ухвалі слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2024 року не допущено помилок, то у задоволенні клопотання слід відмовити.

Беручи до уваги викладене та керуючись ст. 379 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви начальника слідчого відділу ВП № 2 (с-ще Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1