Справа № 154/4492/23
Провадження № 1-кп/931/24/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року сел. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілої - ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000850 від 18.08.2023 року та за №0000580 від 26.11.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Загорів Володимирського району Волинської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

17.08.2023 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 , діючи в умовах воєнного стану, котрий введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2119- IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, який затверджений Законом України №2500-ІХ від 15.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022, який затверджений Законом України №2738-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023, який затверджено Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 19.02.2023 року строком на 90 діб, Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023, який затверджено Законом України №3057-ІХ від 02.05.2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 20.05.2023 року строком на 90 діб, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, який затверджено Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 18.08.2023 року строком на 90 діб, перебуваючи у помешканні за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом та раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук марки «Asus» моделі «E403S», вартістю 5183 гривень 33 копійки, жіночу сумку, вартістю 300 гривень, зарядний пристрій марки «Хіаомі» модель «MDY-80-EО, вартістю 156 гривень 33 копійок, один кухонний ніж з синім руків`ям, вартістю 73 гривні 33 копійки та один кухонний ніж з коричневим руків`ям, вартістю 73 гривні 33 копійки, що належать ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 5786 гривень 32 копійки.

Окрім цього, у період часу з 22 год. 27.08.2023 по 12 год. 28.08.2023 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 , діючи в умовах воєнного стану, перебуваючи поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом та раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, повторно, шляхом пошкодження москітної сітки, яка була прикріплена до віконної рами, проник у будинок, звідки таємно викрав кошти у сумі 8300 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28 серпня 2023 року становить 303519 гривень 38 копійок; 650 євро, що згідно курсу НБУ станом на 28 серпня 2023 року становить 25678 гривень 31 копійок, які лежали на підвіконні, та належать ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 329197 гривень 69 копійок.

Крім цього, в ніч на 11.09.2023 (точний час під час досудового розслідування встановлено не було), ОСОБА_8 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом відкриття воріт, проник на територію подвір`я житлового будинку АДРЕСА_4 , де шляхом вільного доступу, через не зачинені двері, проник в салон автомобіля марки «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, належного відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.06.2019 на праві приватної власності ОСОБА_11 , та за допомогою штатного ключа, який знаходився в замку запалювання, завів двигун й в подальшому виїхав з зазначеного вище подвір`я, після чого залишив автомобіль в полі між селами с. Дорогиничі та с. Старий Загорів Володимирського району Волинської області, чим ОСОБА_8 повторно, незаконно заволодів даним транспортним засобом всупереч волі власника та спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 26426 гривень.

Також ОСОБА_8 25 листопада 2023 року, близько 17 год. 30 хв., знаходячись у будинку по АДРЕСА_2 , під час конфлікту з гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що раптово виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс останній удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя, після чого вона вибігла з будинку, щоб покликати на допомогу. Продовжуючи свої умисні протиправні дії, ОСОБА_8 , перемістившись під час конфлікту у приміщення літньої кухні за цією ж адресою, умисно наніс ОСОБА_5 ще один удар кулаком правої руки в район лівої брови.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці обличчя, які згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 , 25 листопада 2023 року, близько 17 год. 30 хв., знаходячись у будинку по АДРЕСА_2 , під час конфлікту з гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що раптово виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно став наносити останньому численні удари кулаками обох рук в різні ділянки голови та тулубу.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці обличчя, синця в ділянці правого плеча, синця в ділянці лівого плеча, синця в ділянці лівого передпліччя, синця в ділянці живота, синця в ділянці попереку, які згідно висновку судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 , перебуваючи з 16.08.2023 на превентивних обліках Національної поліції за категорією «сімейний насильник» та будучи особою, яка раніше неодноразово вчиняла домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , а саме: 30 липня 2023 року, 12 серпня 2023 року, 17 серпня 2023 року, 19 серпня 2023 року, 24 серпня 2023 року, 25 серпня 2023 року, 28 серпня 2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, постановами Локачинського районного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року, 29 серпня 2023 року, 11 вересня 2023 року та 01 листопада 2023 року, належних висновків не зробив та продовжив систематично вчиняти домашнє насильство.

Зокрема, ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VІІІ, умисно та безпричинно, 25 листопада 2023 року об 02 год. 20 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , з якою спільно проживає, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, словесних образах, погрозах фізичною розправою, приниженні її честі та гідності, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, що є в безпосередньому причинно - наслідковому зв`язку з домашнім психологічним насильством.

Крім того, ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VІІІ, умисно та безпричинно, 10 грудня 2023 року об 17 год. 30 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , з якою спільно проживає, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, словесних образах, погрозах фізичною розправою, приниженні її честі та гідності, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, що є в безпосередньому причинно - наслідковому зв`язку з домашнім психологічним насильством.

Крім того, ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VІІІ, умисно та безпричинно, 04 січня 2024 року об 18 год. 15 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , з якою спільно проживає, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, словесних образах, погрозах фізичною розправою, приниженні її честі та гідності, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, що є в безпосередньому причинно - наслідковому зв`язку з домашнім психологічним насильством.

ОСОБА_8 також пред`являлось обвинувачення щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, по епізоду вчинення крадіжки велосипеда марки "Sirarden SO" (потерпілий ОСОБА_14 ) та по епізоду вчинення крадіжки велосипеда марки "АИСТ" (потерпілий ОСОБА_15 ), проте з огляду на закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння в цій частині ухвалою суду від 05 грудня 2024 року, що набрала законної сили, суд не вбачає необхідності здійснювати оцінку цієї частини обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_8 по епізоду вчинення крадіжки речей у ОСОБА_9 свою вину визнав частково, пояснив, що в с. П`ятикори Володимирського району Волинської області він, шляхом вільного доступу зайшов до будинку за місцем проживання потерпілої по АДРЕСА_2 , та без дозволу останньої взяв речі, що вказані в обвинувальному акті. Після цього був затриманий працівниками поліції та речі вилучені. При цьому вважає, що ноутбук є майном, нажитим за час їх спільного проживання, позаяк він надавав ОСОБА_9 частково кошти на його купівлю, та був придбаний для їх спільного користування, а тому вважає, що ноутбук належить також і йому. Зазначив, що проживав на той час із ОСОБА_9 в цивільному шлюбі.

По епізоду вчинення крадіжки коштів у потерпілого ОСОБА_10 . ОСОБА_8 свою вину визнав повністю. При цьому пояснив, що у вечірню пору доби підійшов до будинку потерпілого, побачив, що останній спав в будинку та на підвіконні лежали кошти. Він, пошкодивши москітну сітку, що була прикріплена, забрав ці кошти в сумі, вказаній в обвинувальному акті. На наступний день певну суму коштів він обміняв на гривні та купив телефон марки IPhone та одяг. Після цього кошти та придбані ним речі були вилучені працівниками поліції. Викрадені кошти повернуті потерпілому ОСОБА_10 . Претензій до нього потерпілий не має, кошти, витрачені ним на купівлю речей, ним відшкодовано потерпілому повністю, а куплений ним телефон марки IPhone із сім картою вони домовились передати у володіння потерпілого ОСОБА_10 .

По епізоду заволодіння транспортним засобом ОСОБА_11 обвинувачений свою вину визнав повністю за місця, часу та обставин, вказаних в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що тієї ночі зайшов до будинковолодіння потерпілого, шляхом відкриття воріт, та без будь якого дозволу власника заволодів його транспортним засобом, ключі від якого знаходились в автомобілі в замку запалювання, з наміром поїздити автомобілем, усвідомлюючи, що це чуже майно. Пізніше застряг в полі між селами та залишив там автомобіль. На наступний день до нього приїхали працівники поліції та він розповів і показав, де перебуває автомобіль. Претензій до нього потерпілий не мав. Також зазначив, що це було друге домоволодіння тієї ночі, куди він проник з наміром заволодіти транспортним засобом, однак у попередньому в автомобілі не було ключа.

По епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_9 25 листопада 2023 року свою вину визнав частково та пояснив, що в той день між ним та потерпілою виник словесний конфлікт на побутовому рівні, в результаті якого розпочалася бійка між ним, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 спочатку в будинку, а потім в приміщенні літньої кухні. Не заперечує факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , окрім нанесення удару молотком ОСОБА_9 . Вказує, що забрав молоток в ОСОБА_5 та викинув його. Зазначає, що нанесення удару молотком не відповідає виявленим тілесним ушкодженням у ОСОБА_9 та наслідкам, що настали.

По епізоду вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_9 свою вину визнав повністю за обставин, місця та часу, вказаних у обвинувальному акті. Пояснив, що вчиняв такі дії психологічного характеру систематично, ображав потерпілу словесно нецензурною лайкою, у зв`язку з чим остання викликала працівників поліції, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за такі ж дії. Усвідомлював, що чинив домашнє насильство психологічного характеру. Пояснив, що на даний час потерпіла з їх малолітньою дитиною поїхала в Республіку Польща на заробітки, а тому вони спільно не проживають. Розкаюється у вчиненому, просить не позбавляти його волі. Зазначає, що ніхто з потерпілих, окрім ОСОБА_5 , не має до нього претензій. Цивільний позов останньої визнає частково в розмірі 3000 грн.

Враховуючи, що вищевикладені показання обвинуваченого ОСОБА_8 по епізодах вчинення ним крадіжки коштів у потерпілого ОСОБА_16 , автомобіля у потерпілого ОСОБА_11 , нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 та вчинення домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_9 , є чіткими та послідовними, у суду немає сумнівів в добровільності позиції, яка ствердно була висловлена обвинуваченим та підтримана захисником, суд за згодою учасників судового розгляду відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин вчинення вказаних кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються.

По епізоду вчинення крадіжки речей у потерпілої ОСОБА_9 обвинувачений не заперечував викладених в обвинувальному акті обставин, окрім викрадення ноутбука, стверджуючи, що він є їх спільною власністю, перебував у спільному користуванні, а тому він мав право його взяти.

Потерпіла ОСОБА_9 по вказаному епізоду пояснила, що влітку 2023 року ОСОБА_8 викрав у неї речі, в тому числі ноутбук марки «Asus», про що вона повідомила у поліцію, вказавши, що це міг зробити обвинувачений. Зазначила, що обвинувачений надавав їй кошти на купівлю ноутбука орієнтовно 1200 грн, купувала вона його за 4700 грн. Ноутбук був у її користуванні, оскільки потрібний був їй для навчання. Також вони спільно користувались ним. Однак, на той час вона вважала, що ноутбук належить їй. Вважає, що обвинуваченого не потрібно сурово карати, зазначила, що вони спільно проживають (на час надання показань), мають малолітню дитину.

Судом досліджено наступні письмові докази по вказаному епізоду, а саме:

-витяг з ЄРДР від 18.08.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України (а.к.п. 24 т.2);

-протокол прийняття заяви ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 17.08.2023 року, де потерпіла вказала про вчинення крадіжки її особистих речей, в тому числі ноутбука марки «Asus» (а.к.п. 25 т.2);

-протоколом огляду місця події від 17.08.2023 року із фототаблицями, де зафіксовано гужовий віз та речі, в тому числі ноутбук марки «Asus», вилучені у обвинуваченого (а.к.п. 27-33 т.2);

-постанову про визнання речовими доказами, а саме: ноутбука марки «Asus» моделі «E403S» із зарядним пристроєм, жіночої сумки чорного кольору, зарядного пристрою до мобільного телефону, паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_17 , двох кухонних ножів, що належать ОСОБА_9 (а.к.п. 34-35 т.2);

-висновок експерта № СЕ-19/103-23/9579-ТВ від 05.09.2023 року про проведення товарознавчої експертизи, згідно з яким встановлено ринкову вартість викрадених у ОСОБА_9 речей (а.к.п. 43-51 т.2).

Заслухавши показання потерпілої, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину є доведеною, позаяк потерпіла на той час вважала ноутбук своєю річчю, що був необхідний їй для навчання, що підтвердила в судовому засіданні та зазначила, що обвинувачений надав їй певну суму на його придбання, яка є значно меншою від коштів, які є її особистими та відкладеними із стипендії на його купівлю. Також потерпіла повідомила правоохоронні органи про крадіжку ноутбука як її особистої речі. Обвинувачений не надав суду доказів визнання вказаного майна спільною сумісною власністю, встановлення факту їх спільного проживання із ОСОБА_9 на час його придбання, взяв ноутбук без її згоди, а тому суд вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України та він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Крім того, доведеною є і винуватість ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці коштів у потерпілого ОСОБА_10 ), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло, в умовах воєнного стану та його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України.

Також суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, з проникненням у інше сховище.

Крім того, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні умисних дій, які виразились в домашньому насильстві, а саме: умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї співмешканки ОСОБА_9 , що призводить до психологічних страждань потерпілої, його дії правильно кваліфіковані за ст.126-1 КК України.

Також суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у завданні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України.

По епізоду завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 суд приходить до наступного висновку.

Так, потерпіла ОСОБА_5 по епізоду нанесення їй та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень обвинуваченим пояснила, що вони з чоловіком - ОСОБА_9 та їх донькою проживали по АДРЕСА_2 разом із сестрою чоловіка - ОСОБА_9 та її співмешканцем. Між ними, а саме: нею, її чоловіком та обвинуваченим неодноразово виникали конфлікти та бійки, зокрема, коли ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вони з ОСОБА_18 постійно виганяли їх з будинку. В той день 25 листопада 2023 року ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, між ними виник спочатку словесний конфлікт, а потім бійка, в результаті якої їй та її чоловіку ОСОБА_8 були нанесені тілесні ушкодження, а саме: їй - два удари кулаками рук в обличчя, у зв`язку з чим були синці, її чоловіку, який захищав її та дочку, було нанесено ОСОБА_8 удари, зокрема, удар кулаком в обличчя. Не пам`ятає, щоб обвинувачений наносив молотком удар її чоловіку. У її чоловіка ОСОБА_9 були синці на обличчі, а також на тілі. Пам`ятає як брала молоток в руки, вона часто це робила для самозахисту від ОСОБА_8 , в той момент обвинувачений вихопив в неї молоток. На даний час у неї погіршився стан здоров`я, зокрема, пам`яті, через перенесені стреси. Поданий нею цивільний позов підтримує повністю. Просить суворо покарати обвинуваченого.

Допитана в якості свідка по даному епізоду ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_8 в той день перебував в стані алкогольного сп`яніння, між ним, її братом ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на побутовому грунті, що переріс у бійку, яка розпочалася спочатку в будинку, потім в літній кухні. Катерина взяла молоток для самозахисту, обвинувачений забрав його в неї та викинув. Вона була свідком, що обвинувачений удару молотком її брату не наносив. У її брата ОСОБА_9 та ОСОБА_5 були тілесні ушкодження. У обвинуваченого теж, однак він не фіксував їх. ОСОБА_5 викликала працівників поліції і конфлікт припинився.

По вказаному епізоду судом досліджено наступні письмові докази, а саме:

-витяг з ЄРДР від 26.11.2023 року за ч.1 ст. 125 КК України (а.к.п. 100 т.2);

-протокол про прийняття заяви від ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 25.11.2023 року, згідно з яким останній повідомляє про нанесені йому тілесні ушкодження ОСОБА_8 , в тому числі молотком в голову (а.к.п. 105 т.2);

-висновок судово-медичної експертизи № 143 від 12.12.2023 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_9 було виявлено наступні тілесні ушкодження, а саме: синець в ділянці обличчя, синець в ділянці правого плеча, синець в ділянці лівого плеча, синець в ділянці лівого передпліччя, синець в ділянці живота, синець в ділянці попереку. Синці утворилися внаслідок контакту з тупими предметами з обмеженою та продовгуватою контактуючою поверхнею останніх за механізмом ударів, в мінімальній кількості шести травматичних дій, не виключено внаслідок нанесення ударів рукою, а синець лівого передпліччя та синець живота - не виключено внаслідок ударів руків`ям молотка. Не виявлено даних, які б вказували на те, що вищезазначені тілесні ушкодження утворилися при падінні на тверду поверхню. Синці, що виявлені у ОСОБА_9 , по ступеню тяжкості, кожне ушкодження окремо, відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження (а.к.п. 106, 107 т.2).

По факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_8 інкримінується, окрім нанесення численних ударів кулаками обох рук в ділянки голови та тулуба, також умисне нанесення ним потерпілому ОСОБА_13 удару молотком в район правої вилиці. Обвинувачений заперечує нанесення ОСОБА_13 удару молотком.

Нанесення такого удару не підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення. Зокрема, вказане чітко заперечила свідок ОСОБА_19 , потерпіла ОСОБА_5 також не підтвердила вказаної обставини, зазначивши, що взяла молоток для самозахисту від обвинуваченого, однак останній забрав його. Висновок експерта також не підтверджує даного факту, адже з нього слідує, що удари руків`ям молотка могли бути нанесені в ділянку лівого передпліччя та живота, виходячи із виявлених у ОСОБА_9 синців. ОСОБА_8 ж інкримінується нанесення удару ОСОБА_20 молотком в ділянку правої вилиці, що не відповідає характеру виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень. Отже, вказівку на нанесення ОСОБА_8 такого удару ОСОБА_9 необхідно виключити з обвинувачення.

Разом з тим, позаяк є доведеним та обвинуваченим не заперечується нанесення ним ряду ударів кулаками в ділянку голови та тулуба ОСОБА_9 , в ході бійки між ними; в потерпілого виявлено синці, які в мінімальній кількості шести травматичних дій нанесені не виключено внаслідок ударів рукою та кожен зокрема, згідно з висновком експерта, по ступеню тяжкості відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження, а тому суд вважає доведено винуватість ОСОБА_8 у завданні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 та його дії в даному випадку вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до висновків судово - психіатричної експертизи № 348 від 05.10.2023 року, № 34 від 17.01.2024 року у ОСОБА_8 виявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованих йому правопорушень ознаки емоційно лабільного розладу особистості в стані нестійкої компенсації, обтяжені вживанням алкоголю із шкідливими наслідками. Однак, ступінь змін зі сторони психіки не така, щоб позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п. 121- 123, 134, 135 т.2).

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що підтверджується визнанням ним своєї вини в ході судового розгляду, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду та конкретної міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним правопорушень, що відносяться до кримінального проступку, нетяжкого та тяжких злочинів, що вчинені за короткий період часу, наслідки скоєного, ризики вчинення ним повторних кримінальних правопорушень та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, однак неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за різного роду правопорушення, зокрема, порушення ПДР, в тому числі п.2.9 «а», що підтверджується витягом з бази «Армор», на обліку у лікаря нарколога за місцем проживання не перебуває, лікування не проходив, помічений за місцем проживання за вживанням алкогольних напоїв (згідно з характеристикою, а.к.п.140 т.2), що призводить до його не контрольованої поведінки, у 2021 році перебував на стаціонарному лікуванні у обласній психіатричній лікарні з приводу розладу адаптації у вигляді афективно-поведінкової реакції, тощо; за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений (на даний час проживає один), є батьком малолітньої дитини (з якою на даний час спільно не проживає), офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації не проживає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, те, що завдана ним шкода відшкодована лише потерпілому ОСОБА_10 (повернуто кошти, що були витрачені на особисті речі), всі інші викрадені речі вилучені працівниками поліції; позицію потерпілих, зокрема, ОСОБА_5 , яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, ОСОБА_9 , яка просила його суворо не карати, інших потерпілих, які поклали вирішення питання щодо покарання обвинуваченого на розсуд суду.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_8 покарання, в межах санкцій, передбачених по кожному кримінальному правопорушенню - проступку/злочину, а саме: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, у зв`язку з вчиненням обвинуваченим ряду тяжких корисливих злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних.

Тому, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, для визначення остаточного основного покарання обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає за доцільне обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити обвинуваченому ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавлення волі, близьке до мінімального строку, з конфіскацією належного йому на праві власності майна (в межах санкції ч.2 ст.289 КК України).

Саме таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає доведеною стороною обвинувачення суспільну небезпечність обвинуваченого та необхідність призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства та не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 необхідно обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, та зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.08.2023 року по 30.08.2023 року включно та з 11.09.2023 року по 27.10.2023 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого в ході судового розгляду справи, відсутність у суду інформації щодо порушення ним покладених ухвалою суду від 13.09.2023 року обов`язків, суд не знаходить підстав для скасування або зміни раніше обраного судом відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави, відтак до набрання вироком законної сили, суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Представником потерпілої ОСОБА_5 (цивільного позивача) - ОСОБА_6 було пред`явлено позов до обвинуваченого ОСОБА_21 (цивільного відповідача) про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн (а.к.п. 159-163 том 1), який обвинувачений визнає частково в сумі 3000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру моральної шкоди судом враховується, що відповідно до положень статті 23 та частини 1 статті 1168 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При визначенні розміру завданої обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди, суд враховує характер дій обвинуваченого та потерпілої, те, що діями обвинуваченого було порушено нормальний спосіб життя цивільного позивача, потерпіла зазнала фізичного болю та страждань внаслідок нанесення їй тілесні ушкодження (що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень), їх характер (нанесені в обличчя) та обсяг тривалості, що призвело до позбавлення звичайного ритму її життя, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, необхідністю скористатися правничою допомогою адвоката і завданих у зв`язку із цим моральних страждань, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, відтак з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_5 необхідно стягнути 10000,00 грн, що, на переконання суду, відповідає вказаним вище засадам та буде достатнім для відшкодування такої шкоди.

У решті позовних вимог цивільний позов задоволенню не підлягає.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України судові витрати за проведення експертиз у справі в загальному розмірі 8604,00 грннеобхідно стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 серпня 2023 року, 04 вересня 2023 року, 14 вересня 2023 року та 19 вересня 2023 року, згідно із ч.4 ст.174 КПК України, необхідно скасувати.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 127, 128, 174, ч.3 ст.349, ст.ст. 373, 374, 394 КПК України, ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт;

-за ст. 126-1 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 289 КК України - 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці з конфіскацією майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишити попередній у виді застави - до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.08.2023 року по 30.08.2023 року включно та з 11.09.2023 року по 27.10.2023 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 10000 (десять тисяч) грн моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Арешт:

- накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 вересня 2023 на мобільний телефон марки «Iphone Apple 11 Pro», з чохлом та сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , два паперових чеки, спортивний костюм чорного кольору, спортивні штани сірого кольору, три пари шкарпеток білого кольору, чоловічу сумку, зарядний пристрій, блок з USB-шнуром білого кольору, мобільний телефон марки «NOKIA», грошові кошти (долари США номіналом 5, 10, 50, 100 доларів США) на загальну суму 6495 доларів США, грошові кошти в сумі 600 Євро (номіналом 100, 50, 5, 200 Євро); гривні в загальній сумі 48407 грн, купюрами номіналом 500, 200, 100, 20, 10, 5, 2, 1 грн, - скасувати;

- накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 вересня 2023 року на автомобіль марки «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1 , 1987 року випуску, - скасувати;

- накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 серпня 2023 року на жіночу сумку з файлом, зошитом та гребінцем, зарядний пристрій до мобільного телефону, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, два кухонні ножі, - скасувати;

- накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 вересня 2023 року на велосипед марки "Sirarden SO", чорно-жовтого кольору, - скасувати.

Судові витрати за проведення судових товарознавчої експертизи в сумі 1673,00 грн, транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 1434,00 грн, дактилоскопічної експертизи в сумі 2868,00 грн, товарознавчої експертизи в сумі 1195,00 грн, товарознавчої експертизи в сумі 1434,00 грн, на загальну суму 8604,00 грн стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави.

Речові докази :

- велосипед марки «АИСТ», синього кольору, що належить ОСОБА_15 , та переданий йому на зберігання- залишити в його користуванні;

-велосипед марки "Sirarden SO", чорно-жовтого кольору, що належить ОСОБА_14 , та переданий йому на зберігання- залишити в його користуванні;

-ноутбук марки «Asus» моделі «E403S» із зарядним пристроєм до нього, жіночу сумку чорного кольору, зарядний пристрій до мобільного телефону, паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_17 , два кухонні ножі, які належать ОСОБА_9 , та передані їй на зберігання - залишити в її користуванні;

-дві банківських картки АТ КБ «Приватбанк», два паперових чеки, спортивний костюм чорного кольору, спортивні штани сірого кольору, три пари шкарпеток білого кольору, чоловічу сумку, зарядний пристрій, блок з USB-шнуром білого кольору, мобільний телефон марки «NOKIA», що знаходяться в камері схову речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області згідно з квитанцією №90 від 29.08.2023 року, - повернути ОСОБА_8 ;

-мобільний телефон марки «Iphone Apple 11 Pro» з чохлом, з сім-карткою, з абонентським номером НОМЕР_3 , що знаходяться в камері схову речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області згідно з квитанцією №90 від 29.08.2023 року, - повернути ОСОБА_10 ;

-грошові кошти (долари США номіналом 5, 10, 50, 100 доларів США) на загальну суму 6495 дол. США, грошові кошти в сумі 600 Євро (номіналом 100, 50, 5, 200 Євро); гривні в загальній сумі 48407 грн, купюрами номіналом 500, 200, 100, 20, 10, 5, 2, 1 грн, що належать ОСОБА_10 , та передані йому на зберігання - залишити в його користуванні;

-автомобіль марки «ВАЗ 21063», номерний знак НОМЕР_1 , 1987 року випуску, що належить ОСОБА_11 та переданий йому на зберігання - залишити в його володінні.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1