Справа №463/4512/25
Провадження №1-кс/463/4569/25
У Х В А Л А

15 травня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , що погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000954 від 13 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :

слідчий звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження №0000954 від 13 травня 2025 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

Вважає, що підставою застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України. Слідство вважає, що є підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватись від суду, що обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років із конфіскацією майна, згідно вимог чинного кримінального законодавства обумовлює застосування до підозрюваного ОСОБА_6 реальної міри покарання у виді позбавлення волі у разі встановлення його винуватості. Підозрюваний, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання, може переховуватися від слідства, прокуратури та суду, окрім цього підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення покинув місце його вчинення та може покинути межі м. Львова, оскільки зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному вручено копії матеріалі кримінального провадження, в яких містяться особисті відомості потерпілого. При цьому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час органом досудового розслідування відпрацьовуються можливі версії вчиненого кримінального правопорушення, вживаються заходи щодо встановлення можливих співучасників вчиненого кримінального правопорушення, вживаються заходи щодо документування злочинної діяльності осіб, причетних вчинення шахрайських дій на території міста Львова, відтак, будучи знайомим з вказаними особами, ОСОБА_6 може вжити дієвих заходів, спрямованих на уникнення такими особами кримінальної відповідальності за свою діяльність.

Застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала. Пояснила, що на її думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрюваний проти підозри не заперечив. Зазначив, що не знав, що все так далеко зайде. Йому обіцяли, що все буде не так. Проте він робив те, що йому казали. Просить застосувати до нього домашній арешт.

Законний представник підозрюваного в судовому засіданні залишила розгляд клопотання на розсуд суду.

Захисник проти клопотання заперечив. Вважає за можливе застосувати до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашній арешт.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, його законного представника та захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000954 від 13 травня 2025 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України, а саме що неповнолітній ОСОБА_6 12 травня 2025 року, приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні обладнаному для роботи з обміном валют, що розташований в приміщенні барбершопу «Mr. Shelby», що за адресою: місто Львів, вулиця Наливайка, будинок 13, діючи за попередньою змовою групою осіб невстановленою досудовим розслідуванням особою, під приводом обміну криптовалюти на готівкові кошти, шляхом обману заволодів криптовалютними коштами, які належали ОСОБА_8 в сумі 30 000 USDT, що у перерахунку на готівкові кошти становить 30 000 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 12 травня 2025 року, становить 1 246 410 грн), чим спричинив останньому майнової шкоди на вказану суму.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

Так, обґрунтованість підозри висунутої неповнолітньому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу огляду місця події (за адресою АДРЕСА_2 ) від 12.05.2025; показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 13.05.2025; показаннями свідка ОСОБА_9 від 13.05.2025; показаннями свідка ОСОБА_10 від 14.05.2025; даними протоколу огляду предмета - відеозапису за 12.05.2025 від 13.05.2025; даними протоколу огляду речей (мобільного телефону марки Redmi Note 9) від 13.05.2025; даними протоколу впізнання особи за участю потерпілого ОСОБА_8 від 13.05.2025; даними протоколу впізнання особи за участю свідка ОСОБА_9 від 13.05.2025; постановою про визнання предметів речовим доказом від 13.05.2025, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Окрім цього, сам підозрюваний не заперечує підозру та підтвердив обставини подій у судовому засіданні, що зазначені слідством.

А тому слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрюваний міг вчините інкриміноване правопорушення, а отже підозра на даному етапі слідства є достатнього обґрунтованою.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється слідчими органами у вчиненні особливо тяжкого злочину та до нього може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя визнає безпідставними, оскільки вони з великою вірогідністю можуть виявитися недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний зможе переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки, злочин, у вчиненні якого він підозрюється належить до особливо тяжких, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Слідчий суддя погоджується із доводами, що підозрюваний усвідомлюючи те, що у випадку доведеності винуватості у скоєному, йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін. Вказане саме по собі свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що підозрюваний постійного місця проживання у місті Львові не має, є неповнолітнім, що також дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду як на території України, так і за її межами.

Також, з врахуванням доводів слідства щодо вчинення кримінального правопорушення в групі з невстановленими слідством особами, вважаю обґрунтованим ризик того, що перебування на волі не виключає можливість спілкування з цими особами, надавати їм поради з врахуванням відомих йому обставин справи, розголошувати відомі йому дані слідства, вчиняти інші дії, спрямовані на уникнення такими особами кримінальної відповідальності за свою діяльність, та тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

А тому є всі підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя також приходить до переконання, що застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді передання під нагляд батьків є неможливим. Як встановлено слідчим суддею в судовому засіданні з пояснень матері ОСОБА_6 ОСОБА_7 , останній виховується матір`ю без батька, на утриманні у неї є ще 3 дітей, зв`язку із батьком вона не має, місце його перебування їй не відоме. Забезпеченням і вихованням сина він не займається.

А відтак, слідчий суддя вважає, що мати ОСОБА_7 не зможе здійснювати належний нагляд за неповнолітнім з метою забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не зважаючи на те, що тримання під вартою є крайнім заходом забезпечення належної процесуальної поведінки неповнолітнього підозрюваного, проте слідчий суддя вважає, що враховуючи особу ОСОБА_6 , його спосіб мислення в ході підготовки та вчинення дій, образ і умови його життя, можливе вчинення інкримінованих дій у групі з невстановленими слідством особами, намір негайно покинути місто Львів після таких дій, інші обставин кримінального провадження дають підстави вважати про існування виняткових обставин, за яких застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, відповідним та застосовується у відповідності до норм національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, і що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти його втечі і неявці в слідчі органи, чи перешкоджанню досудовму розслідуванню.

Окрім цього, відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та з урахуванням наданих недостатніх даних слідчим про можливість внесення максимального розміру застави і обґрунтовані доводи сторони захисту щодо недостатності майнового стану підозрюваного для сплати максимального розміру застави, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно визначити мінімальний розмір застави, який передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого задоволити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, а саме до 13 липня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу проголошення ухвали 17 год. 00 хв. 15 травня 2025 року

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень)

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом:

- не відлучатися із міста Львова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

- утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 19 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11