Справа № 308/8505/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів : ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/483/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 17.06.2025 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин.

Скаргу мотивовано тим, що 13.06.2025 близько 15 год біля під?їзду № 5, за адресою АДРЕСА_2, було викрадено особу на ім?я ОСОБА_7, діючої в міжнародному правому статусі Людина, в правосуб?єктності Людина, у відповідності до статті 6 «Загальної декларації прав людини» (ООН 1948 року) та статті 16 «Міжнародного пакту про громадянські та політичні права» (ООН 1966 року) - де б людина не перебувала, вона має право на визнання своєї правосуб?єктності (Далі по тексту ОСОБА_6 ). Всі друзі і знайомі знають цю ОСОБА_6 , з власним ім`ям ОСОБА_7 . ОСОБА_7 чоловічої статті, на вигляд близько 60 років, можна ідентифікувати за телефонним номером НОМЕР_1 . Інших даних: Прізвища, по батькові, дати народження, даних про документи, що посвідчують особу, у ОСОБА_7 з його слів відсутні. Викрадення відбулось зі слів ОСОБА_7 групою невідомих осіб у формі схожою на форму військовослужбовців Збройних сил України. ОСОБА_8 було затримано зі слів цих осіб, та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Про що людина ОСОБА_7 повідомила своїх друзів.

Вона зверталася до національної поліції, щодо факту викрадення людини та їй було видано талон повідомлення єдиного обліку за № 20638, однак в даній заяві працівником поліції не вірно зазначено ім`я ОСОБА_6 . Так, 15.06.2025 заявниця подала ще одну заяву до органів національної поліції в якій пропонувала вжити заходів по звільненню ОСОБА_9 , талон повідомлення Єдиного обліку № 20795.

Стверджує, що невідомі особи, які незаконно позбавили волі ОСОБА_8 13.06.2025, вчинили злочин, так як по факту застосували адміністративний арешт у

-2-

вигляді затримання, всупереч нормам ст. 260-263 КУпАП, чим обмежили свободу пересування ОСОБА_9 , право на яку передбачене ст. 33 Конституції України та ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-? (2148/08) від 19.10.73. Дії групи невідомих осіб, які імовірно являються військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають кваліфікації ч. 3 ст. 146 та за ч. 5 ст. 426-1 КК України. Заявниця вважала, що наявна бездіяльність посадових осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, яка проявилася у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що в скарзі та долученій до неї заяві відсутні відомості, які би могли об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення представниками та співробітниками відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки кримінального правопорушення, наявність яких є необхідною для прийняття процесуального рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У поданій заяві відсутні конкретні обставини, які містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони тих кримінальних правопорушень, про наявність яких стверджує скаржниця. Натомість у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, яке скаржниця робить, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 під час здійснення ними своїх обов`язків. Самих лише припущень заявниці недостатньо для висновку про наявність кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати уповноважену службову особу - Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за її заявою та розпочати досудове розслідування. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, поданої на адресу Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області зазначила всі необхідні обставини та складові, які стосуються опису конкретного складу кримінального правопорушення, що було вчинене відносно ОСОБА_7 , і що залишилось поза увагою слідчого судді. Також ОСОБА_5 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, оскільки про мотиви і зміст постановленого судом рішення їй стало відомо після закінчення строку на апеляційне оскарження, так як повний текст ухвали вона отримала лише 27.06.2025.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, заявника, неявка яких, з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Такою приймається до уваги прохання ОСОБА_5 , викладене в апеляційні скарзі, про можливість апеляційного розгляду без її участі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 23.06.2025 підлягає задоволенню, а її апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

-3-

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

01.07.2025 заявник ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2025 та одночасно заявила клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що їй не було відомо про факт та мотиви постановленого слідчим суддею рішення, а тому у визначений процесуальним законом п`ятиденний строк вона не могла навести обґрунтованих доводів щодо незаконності оскаржуваної ухвали.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді постановлена з викликом заявника ОСОБА_5 , яка була присутньою в судовому засіданні 23.06.2025 під час прийняття відповідного рішення.

При цьому, слідчий суддя, керуючись положеннями ч. 2 ст. 376 КПК України, 23.06.2025 оголосила лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено 24.06.2025, жодних відомостей про отримання копії даної ухвали заінтересованими особами, в тому числі заявником ОСОБА_5 матеріали судового провадження не містять.

Зазначене, на переконання апеляційного суду перешкодило заявнику належним чином реалізувати право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді в строк, встановлений кримінальним процесуальним кодексом України, а тому подане ОСОБА_5 клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2025 підлягає задоволенню, а строк апеляційного оскарження поновленню.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні

-4-

тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За приписами до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

За вимогами ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139).

Згідно пункту 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

При цьому слід відзначити, що відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені в частині 5 статті 214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Системний аналіз положень ст. 214, 303, 304 КПК України свідчить проте, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Тобто, саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

-5-

Чинним КПК України закріплено процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 1 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Проте така процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: 1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його вчинення тощо). Ці обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що викладені в ньому обставини не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення та не потребують для отримання зазначеного вище висновку перевірки засобами кримінального процесу, або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ані попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) Верховний Суд зазначив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено із позиції вимог правопорядку, з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних

-6-

відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2021 (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) вказано наступне: «за змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Разом з тим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це, своєю чергою, слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що своєю чергою не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб,

-7-

згаданих в таких повідомленнях, використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Таким, положення ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Як вірно встановлено слідчим суддею, заявниця ОСОБА_5 порушувала питання про необхідність реєстрації відомостей про кримінальні правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за фактом викрадення співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та незаконного позбавлення волі її особи на ім`я « ОСОБА_7 ».

Знаходить своє підтвердження і висновок слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_5 відсутні конкретні обставини, які містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони тих кримінальних правопорушень, про наявність яких стверджує заявниця.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах за скаргою ОСОБА_5 відсутні відомості, які б могли об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 кримінальних правопорушень, на які вказує ОСОБА_5 , а заявницею не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що у матеріалах за скаргою відсутні об`єктивні дані, які б вказували на реальність конкретної події злочину, зокрема на те, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинено неправомірні дії щодо особи, про яку вказується в скарзі та заяві ОСОБА_5 .

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що заява ОСОБА_5 про вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 кримінальних правопорушень, за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить фактичного існування даних, які б вказували на наявність у діях працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ознак кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що наведена ОСОБА_5 у заявах інформація про вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 кримінальних правопорушень, не містить достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів щодо наявності ознак кримінальних правопорушень, які б підтверджували реальність конкретної події злочину, у зв`язку з чим таке звернення не може бути безальтернативною підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

Погоджуючись з таким висновком, апеляційний суд вважає, що у поданій заяві ОСОБА_5 відсутні конкретні обставини, які містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони тих кримінальних правопорушень, про наявність яких

-8-

стверджує ОСОБА_5 , натомість у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправних дій щодо особи на ім`я « ОСОБА_7 », яке ОСОБА_5 робить, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо неправомірності дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 до особи на ім`я « ОСОБА_7 ».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що у її заяві наведено достатньо відомостей, які можуть свідчити про вчинення злочинів, не знаходять свого підтвердження та спростовуються змістом цієї заяви.

З цих підстав, апеляційний суд визнає неспроможними та не бере до уваги і доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що із поданих нею заяв та доданих до неї доказів вбачається, що злочини вчинено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо особи на ім`я « ОСОБА_7 ».

При цьому, апеляційний суд вважає, що самих лише припущень ОСОБА_5 не достатньо для висновку про наявність кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 за фактом здійснення їхньої службової діяльності.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

Так само Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022, дія якого також неодноразово продовжувалася, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, оголошено та проводиться загальна мобілізацію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (далі - Положення).

У Положенні визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

-9-

Відповідно до пункту 2 Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Зі змісту пункту 8 Положення вбачається, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки серед іншого є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призову громадян на військову службу, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Також апеляційний суд звертає увагу і на те, що в матеріалах судового провадження відсутні відомості про те, що особа на ім`я « ОСОБА_7 » звертався із заявою про вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 будь-яких злочинів щодо нього, або уповноважував будь-яких осіб, у тому числі ОСОБА_5 на звернення до правоохоронних органів із подібною заявою в його інтересах.

Аналізуючи положення ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідила матеріали скарги та дійшла обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема за її заявою від 15.06.2025.

Слідчий суддя, у межах процедури оскарження бездіяльності посадових осіб національної поліції щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як вбачається з наданих матеріалів, повною мірою з`ясувала обставини та навела обґрунтовані мотиви, з яких дійшла висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і у свою чергу дійшла обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання уповноважених осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяв ОСОБА_5 , в тому числі й від 15.06.2025, належним чином умотивувавши своє рішення.

Не було встановлено таких і колегією суддів, оскільки на момент звернення заявника до слідчого судді були відсутні підстави стверджувати про бездіяльність уповноважених осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_5 , а доводи останньої про протилежне, позбавлені будь-яких правових підстав.

Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 відхиляються, оскільки такі не спростовують висновків слідчого судді, покладених в обґрунтування оскаржуваного судового рішення.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які на думку колегії суддів, перешкодили б ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

-10-

За таких обставин колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що апелянтом не заявлено клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заявника ОСОБА_5 задовольнити, поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2025.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді