1Справа № 335/4874/25 1-кп/335/701/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581 від 12.05.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.05.2025, в період часу з 05 години 00 хвилини по 08 годину 00 хвилини, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, знаходячись на території нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Будинок Відпочинку, буд. 36, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав дитячу коляску фірми Casiloo блакитного кольору, яка була у вживаному стані, вартість якої згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 63 становить 4050,00 грн, канат, маскувальну сітку, 2 (дві) ємкості з рідиною для прання об`ємом 5 літрів, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, тим самим довівши злочин до кінця. Таким чином, злочинними діями ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 4050 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті не оспорював та підтвердив їх. Пояснив мотиви та спосіб вчинення правопорушення, що повністю відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченого, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_5 , суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчинене в умовах воєнного стану, дані про його особу, зокрема, що ОСОБА_5 особа молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря - нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання. Також враховується відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого ОСОБА_4 , оскільки викрадене майно повернуто, думка прокурора і потерпілого щодо призначення покарання, які просили звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, та думка захисника щодо виду та строку покарання.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання провини у повному обсязі, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкості вчиненого злочину, а також предмета посягання, характеру діянь, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують обвинуваченого, думки прокурора, потерпілого та захисника щодо виду та строку покарання, суд доходить висновку, про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на строк, у межах мінімального строку, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, та вважає, що забезпечити виправлення ОСОБА_5 можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Підстав для застосування ст.69 КК України, відносно ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню було проведено експертизу, висновок якої покладено в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати у сумі 424,08 грн. на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченого ОСОБА_5 .

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні - не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов - відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1-го (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та/або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 424,08 (чотириста двадцять чотири гривень 08 коп.) грн.

Речові докази:

- дитячий візок блакитного кольору, маскувальну сітку, канат, дві ємкості з рідиною для прання об`ємом по 5 літрів, які належать потерпілому та передані йому на відповідальне зберігання - залишити за належністю ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Копія повного тексту вироку після проголошення резолютивної частини вручається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1