Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2159/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/840/25
Категорія ст.331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 16 жовтня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 16.10.2025 року.

Своє рішення суд обґрунтував, тим що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та враховуючи тяжкість покарання, яке може загрожувати ОСОБА_6 у разі визнання його винним, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Вказує, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив розглядати без участі захисника, який повідомив, що зайнятий у іншому процесі, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Звягельського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 18 серпня 2025 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Висунуте ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, одне з яких є тяжким злочином, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, в разі доведення вини ОСОБА_6 , вказує на обґрунтованість висновків суду про продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого, що прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України є голослівним, оскільки характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, яке загрожує йому, в разі визнання його винним, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування ризику можливості переховування від суду.

Слід врахувати, що у ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

А тому на думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним та дійсно існуючим.

Крім того, ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на потерпілу та свідків також доведений прокурором, оскільки потерпіла ОСОБА_8 являється колишньою співмешканкою обвинуваченого, побоюється за своє життя, просила продовжити тримання під вартою, а обставини вчинення кримінальних правопорушень, згідно обвинувачення, які супроводжувалися погрозою вбивства з використанням бойової гранати, приведеною до можливості її бойового застосування (вийнято чеку) свідчать про реальність такого ризику.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи апелянта щодо відсутності підстав для продовження тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.129 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а саме погрози застосувати насильство, вчинити вбивство потерпілої з використанням боєприпасу гранати, це давало суду підстави не визначати розмір застави, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу суду на необхідність дотримання розумних строків розгляду, зважаючи на те, що справа перебуває в суді з 2022 року і ОСОБА_6 перебуває під вартою тривалий термін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 331, 376, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 16 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: