В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Справа № 608/2934/24

Номер провадження1-кп/608/212/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чорткова кримінальне провадження щодо обвинуваченої

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , працюючої в магазині «Рукавичка» технічним працівником, розлученої, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, з участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

Встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» останній продовжено з 05 години 30 хвилин 14.05.2024 строком на 90 діб, та після цього Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» останній продовжено з 05 години 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб.

Поряд з цим досудовим розслідуванням встановлено, що в серпні місяці 2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні житлової квартири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована в АДРЕСА_2 , отримала доступ до коштів, власником яких являється родичка ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та які зберігались у сумці ОСОБА_6 , що була захована у приміщенні даної квартири. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення коштів ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного особистого збагачення, керуючись єдиним корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, під час дії воєнного стану ОСОБА_3 шляхом вільного доступу протягом часу із 12 по 17 серпня 2024 року здійснила крадіжку коштів ОСОБА_7 в сумі 8000 гривень шляхом їх таємного викрадення із вказаної сумки ОСОБА_7 .

В результаті вчиненого ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 8000 (вісім тисяч) гривень.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 в судовому засіданні щиро розкаялася у скоєному, просила її суворо не карати, погодившись з обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, шкоду потерпілій відшкодувала в повному обсязі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного станукваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скопола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням таких вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст.ст. 50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 вищевказаного Кодексу є тяжким кримінальним правопорушенням, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, її відношення до вчиненого, яка щиро розкаюється, злочин вчинила внаслідок збігу тяжких особистих обставин, а саме скрутного матеріального становища, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

На підставі встановлених судом обставин та особи обвинуваченої, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи. Обмежень для призначення даного виду покарання - судом не встановлено. Дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також суд вважає, що з обвинуваченої слід стягнути витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-24/10957-Д від 25.09.2024 в сумі 2387,70 гривень.

Керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-24/10957-Д від 25.09.2024 в сумі 2387,70 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд протягом 30 днів з часу його оголошення, а обвинуваченим у той же термін з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом

Вирок набрав законної сили "___"_________________2025 року.

Оригінал вироку знаходиться в матеріалах справи № 608/2934/24, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: ОСОБА_1

Копію вироку видано "___"_________________2025 року.

Секретар: