ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/201/25 Провадження 1-кс/636/653/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 місто Чугуїв

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора заступника керівника Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві матеріали клопотання прокурора - заступника керівника Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000981, внесеного до ЄРДР 15.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

23.05.2025 поштовим зв`язком до суду надійшло вказане клопотання, яке обґрунтовано тим, що у провадженні СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000981 від 15.10.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. 14.10.2024 до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що в період часу з вересня 2023 року по серпень 2024 року ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою під час придбання нерухомого майна, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 , чим вчинила шахрайство в умовах воєнного стану, що заподіяло потерпілому значної шкоди.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 показала, що вона є членом національної паралімпійської збірної України, чотирьох разова бронзова призерка зимових паралімпійських ігор 2014 у Сочі, дворазова чемпіонка зимових паралімпійських ігор 2018 у Пхьончхані та чемпіонка Паралімпійських ігор 2022 у Пекіні. Маючи І-шу групу інвалідності та будучи працевлаштованою в Українському центрі з фізичної культури і спорту інвалідів «ІНВАСПОРТ» до 31.05.2023, згідно Наказу № 31 від 13.03.2019 має стабільний дохід з депозитного рахунку АТ «ОЩАДБАНК» на суму 92 890, 62 грн щомісячно. За участь у Паралімпійських іграх у 2022 році отримала 15 651 371,50 грн на рахунок в АТ «ОЩАДБАНК», та 119 360, 20 доларів США на рахунок в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Вказані відомості підтверджуються довідкою про отримані доходи у період з 2009 по 2024 роки та виписками з вищевказаних банків. У кінці вересня 2023 року проживаючи у смт. Новопокровка, Чугуївського району Харківської області у мережі інтернет, а саме через додаток «Instagram» познайомилась із громадянкою ОСОБА_4 , з якою тривалий час спілкувалась, та остання ввійшла до неї у довіру, дізналась про те, що вона є інвалідом по зору, та має значні статки, та запропонувала зустрітися, в подальшому товаришувати. На зазначену пропозицію остання погодилась. Всередині жовтня на прохання ОСОБА_7 вона прибула до м. ВерхньоДніпровськ, Дніпропетровської області, це була їх перша зустріч із ОСОБА_8 . З ОСОБА_8 потерпіла перебувала у дружніх стосунках по серпень 2024 року, вона тривалий час всіляко допомагала, оскільки потерпіла має інвалідність. За вказаний період часу почала повністю довіряти ОСОБА_7 , яка була обізнала про її статки. Наскільки відомо, ОСОБА_9 перебувала у скрутному матеріальному становищі, оскільки не мала стабільної роботи та заробітної плати. Юлія мала доволі старий автомобіль «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_1 та скаржилась на те, що автомобіль перебуває в аварійному стані, та прохала надати їй грошові кошти в розмірі 16000 доларів США, при цьому показувала деякі автомобілі в додатку «AutoRia» казавши, що зараз гарна ціна, треба купувати. При цьому ОСОБА_9 запевнила, що свій автомобіль вона виставить на продаж та хоче здійснити продаж своєї дачі, потерпіла погодилась та надала ОСОБА_7 16000 доларів США, остання обіцяла повернути зазначені кошти до весни 2024 року, при цьому вона пояснювала, що має окремі бізнес проекти, та збереження у криптовалюті, які повністю можуть компенсувати отримані в борг гроші. Так 21.12.2023 був придбаний автомобіль Volvo XC 90 2015 року випуску, з д.н.з. НОМЕР_2 , зазначений автомобіль ОСОБА_9 використовувала виключно у власних цілях. Наприкінці березня ОСОБА_9 почала її запевнювати в тому, що необхідно інвестувати в нерухомість, оскільки під час бойових дій нерухомість впала в ціні, а в подальшому буде тільки дорожче, при цьому ОСОБА_9 розуміла що в ОСОБА_10 є певна сума грошових коштів, оскільки вона регулярно отримувала гроші від держави, за свої спортивні успіхи. Тоді ОСОБА_9 попрохала надати їй 53000 доларів США, на що остання погодилась. 01 квітня 2024 року вона передала ОСОБА_7 53000 доларів США готівкою, та була присутня під час переоформлення квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири, вона була придбана за грошову суму в розмірі 47 800 євро, або в гривнях 2 015 248, квартира була перереєстрована на ОСОБА_11 , оскільки остання втерлась до неї в довіру, та допомагала, так як вона має вади із зором. Юлія знову запевнила її в тому, що до кінця осені вона віддасть грошові кошти, за рахунок продажу вищевказаної автівки, дачі, та кінця строку депозиту. Близько середини квітня ОСОБА_9 почала запевняти її, що їй необхідно придбати квартиру задля допомоги своїй матері, залишати там своїх тварин, при цьому запевняла про те, що поверне грошові кошти за квартиру декілька пізніше осені 2024 року, при цьому знову ж таки казала що поверне грошові кошти, коли закінчиться депозит, здійсниться продаж автомобіля, дачі, із криптовалют, та акцій. Тоді ОСОБА_10 погодилась на її прохання, та надала готівкою Юлії 31000 доларів США, тоді 17.04.2024 ОСОБА_12 придбала за кошти потерпілої квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на цей раз при оформленні квартири ОСОБА_10 не була присутня, так як була зайнята іншими справами. Крім того, ОСОБА_9 повідомила, що має особисті грошові кошти, котрі перебувають в окремому бізнес-проєкті і які вона, у разі вдалого інвестування, поверне їй в кінці липня 2024 року. У якому саме бізнес-проєкті перебувають кошти ОСОБА_7 вона не уточнила та деталі щодо ведення вказаного проєкту не надала. Частину грошових коштів на купівлю транспортного засобу та об`єктів нерухомого майна, вона перераховувала з власних банківських рахунків АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та АТ «ОЩАДБАНК» на рахунки ОСОБА_4 . Нею були здійснені перекази на карткові рахунки її матері ОСОБА_13 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Вищезазначене підтверджується банківськими виписками з банківських установ. У кінці серпня 2024 року, вона почала питати в ОСОБА_7 коли вона зможе повернути кошти, які надавались нею у період з листопада 2023 року по 15.08.2024. Так, за її очікуваннями, ОСОБА_9 мала би отримати грошові кошти від інвестування у бізнес-проєкт. На що ОСОБА_9 повідомила, що у неї відсутні грошові кошти та відмовилась повертати їх. Саме тоді вона зрозуміла, що була фактично ошукана громадянкою ОСОБА_4 і по суті, жодних бізнес-проєктів, які б мали надати можливість ОСОБА_7 повернути кошти їй не було. Тому вона зрозуміла, що остання її просто ошукала і не планує повертати грошові кошти. Пізніше їй стало відомо, що вищезазначені об`єкти житлової нерухомості та транспортний засіб, які були придбані за її кошти, оформлені на праві власності за ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_13 потерпілій було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 100 000 доларів США, та в цю суму входить 923 950 грн (це сума, яку вона переводила офіційно через банк на рахунки ОСОБА_14 , та ОСОБА_13 ), решта суми була надана готівкою особисто ОСОБА_15 . В подальшому у приватному спілкуванні з нею ОСОБА_4 відмовлялась повертати мої грошові кошти та запевняла, що все вищевказане майно було придбано за її власні кошти, також може доповнити що як пізніше їй стало відомо від її матері ОСОБА_13 , що ОСОБА_16 останнім часом ніде не працювала, та не отримувала доходи для придбання такої кількості рухомого та нерухомого майна. Також доповнила, що 4 серпня 2024 року вона за допомогою мессенджера «Телеграм» спілкувалась із мамою ОСОБА_17 , та під час розмови просила вплинути на ОСОБА_11 , щоб вона повернула ОСОБА_10 її грошові кошти, в ході вказаної розмови ОСОБА_18 направила їй голосове повідомлення на мобільний телефон, в якому зазначила, що ОСОБА_16 є негативною та корисливою людиною, що остання спілкувалась зі потерпілою заради вигоди, а також остання повідомила, що грошові кошти 100000 доларів США «якими заволоділа ОСОБА_16 », є для неї непомірними збереженнями, та натякала про те, що повернути зазначену грошову суму вона не може. Також 4-го вересня в додаток «Телеграм» їй надійшли голосові повідомлення від ОСОБА_7 в яких звучали погрози на її адресу, нецензурна лайка, та прокльони, також остання погрожувала розповсюдженням стосовно потерпілої негативної інформації у ЗМІ, що впливало би на її подальшу кар`єру. Вказані погрози були проголошені на її адресу з метою залякування, аби в подальшому не вживались нею заходів для повернення її грошових коштів, якими заволоділа ОСОБА_19 . Як їй стало відомо пізніше від матері ОСОБА_20 ніяких статків остання не мала, а також не здійснювала ведення бізнес (господарської) діяльності, від яких остання мала б отримувати прибутки, для повернення грошових коштів. Остання доповнила, що свої збереження до знайомства із ОСОБА_8 вона зберігала в банківській ячейці АТ «Ощадбанк» розташованому за адресою: вул. Біблика, 20/8, м. Харків, приблизно за два дні до купівлі автомобіля «Volvo», близько обіду вона прибула до зазначеної банківської установи разом із ОСОБА_8 , де в приміщенні зберігання ячейки забрала близько 90 000 Євро, вона вважає, що саме в цей момент у ОСОБА_21 і виник умисел на заволодіння її грошовими коштами, так як остання має значні статки із за своєї професійної діяльності. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на даний час ОСОБА_9 знаходиться скоріш за все в м. Одеса, в квартирі яка була придбана за грошові кошти потерпілої, окрім цього остання не так давно виявляла бажання виїхати за кордон, чи то до Португалії, чи то до Канади.»

В ході допиту ОСОБА_6 , остання надала флеш-носій з аудіозаписами розмов між ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , та ОСОБА_22 з ОСОБА_6 .

Допитана свідок ОСОБА_23 , яка є спортсменом інструктором Українського центру з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» показала, що вона з 2013 року по теперішній час товаришує із ОСОБА_6 , вони разом із нею є членами національної параолімпійської збірної України. З ОСОБА_10 познайомилась тоді коли прийшла в спорт, вона вже була членом паралімпійської збірної, із того часу вони добре товаришують. Оксану може охарактеризувати, як добру та порядну людину, яка є талановитою спортсменкою та патріоткою України, із останньою вони перебувають у тісних стосунках та часто спілкуються. ОСОБА_10 за участь у Паралімпійських іграх у період з по 2022 по 2024 отримала значні фінансові надходження за призові місця у спортивних змаганнях, близько 15 мільйонів гривень наскільки їй відомо. У вересні 2023 року ОСОБА_10 познайомилась із ОСОБА_24 та останні почали товаришувати та підтримувати дружні стосунки, наскільки їй відомо останні познайомились в мережі «Інтернет». Приблизно наприкінці грудня 2023 року перебуваючи за адресою у м. Харкові ОСОБА_10 познайомила її із ОСОБА_24 , раніше вони із останньою знайомі не були. ОСОБА_10 казала що почала товаришувати із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їй допомагала у вирішенні побутових питань. Під час казаної зустрічі їй стало відомо, що ОСОБА_10 позичила ОСОБА_7 грошові кошти та остання за них придбала автівку марки VOLVO, їй про це розповіла ОСОБА_10 , при цьому в ході їх бесіди вона зазначила, що у ОСОБА_21 було погане авто, та в подальшому після продажу старого авто вона поверне гроші ,які взяла, тобто ОСОБА_9 брала грошові кошти в позику, також наскільки пам`ятає свідок, ОСОБА_10 надала ОСОБА_7 близько 13 тисяч доларів, та остання придбала собі автомобіль VOLVO, та оформила зазначене авто на себе. В подальшому, приблизно з 11 по 16 квітня 2024 року, вона зустрілась із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у м. Одесі та приблизно 5-6 днів свідок, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , проживали в будинку ОСОБА_10 , який розташований за адресою АДРЕСА_4 . В цей час вони відпочивали разом у місці Одеса. Під час відпочинку ОСОБА_9 керувала вищевказаним автомобілем VOLVO білого кольору д.н.з. авто вона не запам`ятала. Під час вказаних подій із розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , свідок зрозуміла, що це і була та автівка, яку ОСОБА_9 придбала за грошові кошти, які позичила їй ОСОБА_10 , тоді вперше вона і побачила зазначений автомобіль. У вказаний період, перебуваючи втрьох у м. Одесса, а саме на вул. Генуєській приїхали до будинку, де ОСОБА_9 відвела їх до житлової однокімнатної квартири. В ході розмови між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , свідок зрозуміла, що нещодавно вказану квартиру ОСОБА_9 придбала за рахунок коштів, які остання позичила у ОСОБА_10 . Під час вказаних подій, вона чула як ОСОБА_9 обіцяла до осені 2024 року повернути ОСОБА_10 позичені грошові кошти за вказану квартиру. Також ОСОБА_9 казала про її особисті «Бізнес проекти», від діяльності яких вона у найкоротший час планує отримати доходи для повернення боргу. Які саме «бізнес» проекти вона так і незрозуміла, бо ОСОБА_9 більш детально їй про них не казала. Із розмов ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , вона так зрозуміла, що вони також планують купити квартиру м. Дніпро, для подальшого перепродажу, оскільки зі слів ОСОБА_7 під час війни ціни на нерухомість у Дніпрі впали та можливо вигідно придбати нерухомість. Про це ОСОБА_9 запевнювала ОСОБА_10 коли вони були разом. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували у дружніх стосунках, остання допомагала ОСОБА_10 у побутових питаннях, оскільки остання є інвалідом по зору. Крім того під час їх зустрічей ОСОБА_12 казала, що вона буде «РУХАТИ» у соціальних мережах інтернет успіхи Національної параолімпійської збірної України, в якій перебуває свідок та ОСОБА_10 . Таким чином на її думку ОСОБА_9 отримала довіру ОСОБА_10 . Пізніше від ОСОБА_7 їй стало відомо, що ОСОБА_9 у період з вересня 2023 року по липень 2024 позичила ОСОБА_25 гроші у сумі понад 90 (дев`яносто) тисяч доларів США, за які в свою чергу ОСОБА_9 придбала вказану вище автівку VOLVO, квартиру, що розташована у АДРЕСА_5 та квартиру розташовану у Дніпрі. Також ОСОБА_10 розповіла їй, що ОСОБА_9 користуючись довірою під виглядом «людських» дружних стосунків отримала у позику велику суму грошових коштів. Частину коштів ОСОБА_10 перераховувала на банківській рахунок ОСОБА_7 , при цьому як стало відомо пізніше ніяких «бізнес проектів», з діяльності яких остання отримувала дохід не було, таким чином ОСОБА_12 просто ввела в оману ОСОБА_10 , ошукала її та не повернула отримані грошові кошти. Юлія на даний час неодноразово погрожувала ОСОБА_10 , окрім цього ОСОБА_9 в ході бесід із ОСОБА_10 неодноразово заявляла, що вищевказане майно було придбано нею за власні кошти, та ОСОБА_10 не має до зазначеного майна жодного відношення. Факт передачі ОСОБА_10 грошових коштів ОСОБА_7 у 2023 2024 році вона не бачила, але під час розмови ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з суті розмови, чула як ОСОБА_9 підтверджувала той факт, що вона отримувала грошові кошти від ОСОБА_10 та казала, що поверне їх до осені 2024 року.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що особою, на яку вказує потерпіла, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП НОМЕР_3 ), місце реєстрації АДРЕСА_3 . Відповідно до відповіді ГУ ДПС у Харківській області № 1151/5/20-40-12-03-09 від 20.01.2025 встановлено, що ОСОБА_4 з 01.01.2014 по 31.12.2023 не мала доходу, а лише з 2 по 3 квартал 2024 мала дохід від цінних паперів на загальну суму 11 822,75 грн.

Окрім цього, в ході досудового розслідування на адресу органу досудового розслідування від потерпілої ОСОБА_6 надійшло клопотання про накладення арешту на все майно ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_22 . Також, потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Також встановлено, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що квартира АДРЕСА_6 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та була придбана на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 447, виданий 09.04.2024, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_26 . Окрім цього встановлено, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що квартира АДРЕСА_7 належала на праві приватної власності ОСОБА_4 та була придбана на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 394, виданий 01.04.2024, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_27 .

Однак, після здійснення викликів у телефонному режимі ОСОБА_4 на допит до слідчого у кримінальному провадженні, з метою приховання незаконно здобутого майна та надання вигляду добросовісності його набуття третім особам шляхом укладання фіктивної угоди ОСОБА_4 29.01.2025 здійснила фіктивний правочин, а саме подарувала на підставі договору дарування, серія та номер: 92, виданий 29.01.2025, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_27 своїй матері ОСОБА_13 .

Добросовісний набувач набувач, який не знав і не міг знати, що він придбав майно у особи, яка не мала права це майно відчужувати. У випадку, якщо власник речі знав, чи принаймні, повинний був знати, що здобуває річ в особи, що не мала права на її відчуження, він вважається недобросовісним. За пануючою в літературі думкою, для визнання набувача недобросовісним недостатньо простої необачності, а потрібні намір чи груба необережність. Грань між добросовісним та недобросовісним володінням установлюється судом, виходячи з презумпції добросовісності набувача. Для її спростування повинно бути доведено, що набувач навмисно чи по грубій необережності не взяв до уваги конкретних обставин угоди, з яких ясно видно, що річ відчужується неправомірно. Відповідальність недобросовісного власника перед власником заснована не тільки на об?єктивній протиправності придбання майна, але і на суб?єктивному факторі, тобто провині набувача. Отже, для застосування положень статті 388 ЦК України є визначальним питання добросовісності/недобросовісності набувача, оплатність чи неоплатність набуття добросовісним набувачем такого майна, а також обставини, за яких спірне майно вибуло з володіння первісного власника (за волею чи без волі власника, наприклад, чи в порядку продажу майна у виконавчому провадженні при виконанні судового рішення чи за інших умов), а тому такі обставини підлягають обов`язковому з`ясуванню та перевірці судом для правильного вирішення ним спору. Умовою, яка визначає відмінність між правомірним та неправомірним володінням особою майном, є наявність відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із видом заходу забезпечення є арешт майна. Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отримання неправомірної вигоди. Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Так, ч. 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Накладення арешту на вказані квартири необхідне для уникнення відчуження останніх шляхом переоформлення на третіх осіб.

Таким чином, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що діями ОСОБА_4 допущено незаконне відчуження квартири АДРЕСА_7 , яка є предметом вчинення злочину, з метою недопущення її подальшого відчуження, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для його арешту.

Крім цього, необхідність накладення арешту на вищевказані квартири обґрунтовується тим, що останні є предметом вчинення кримінального правопорушення. З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, прокурор вважає, застосування вказаного заходу забезпечення є доцільним та обґрунтованим.

Адвокат ОСОБА_5 надала до суду заперечення, в яких проти задоволення клопотання прокурор заперечувала у матеріалах справи відсутні докази того, що у межах кримінального провадження №0000981 будь-які об`єкти нерухомості були визнані речовими доказами. Крім того, твердження прокурора про отримання ОСОБА_4 валютних готівкових коштів ґрунтуються виключно на показаннях потерпілої та її подруги, які не підтверджені будь-якими об`єктивними доказами та не відповідають дійсності, а саме: У вересні 2023 року ОСОБА_6 проживала в Польщі (а не в смт. Новопокровка Чугуївського району), звідки через мережу Інтернет познайомилась із ОСОБА_4 та згодом за власною ініціативою перед поверненням до м. Харкова завітала до нової знайомої в гості. В подальшому, у грудні 2023 р. через систематичні обстріли м. Харкова ОСОБА_6 переїхала жити до ОСОБА_4 , та до осені 2024 р. вони проживали разом, спільно ведучи домогосподарство. При цьому враховуючи, що ОСОБА_6 через вади зору за її словами важко давались побутові завдання, то за домовленістю між друзями вона перераховувала грошові кошти на картку ОСОБА_4 , а та виконувала її доручення, як-то придбання продуктів чи залізничних квитків, оплата комунальних послуг та послуг охорони нерухомості, придбання для ОСОБА_6 в мережі Інтернет одягу та медичних препаратів тощо. Таким чином, грошові кошти, що перераховувала ОСОБА_4 на банківські рахунки ОСОБА_6 витрачались за її згодою та в її інтересах. Будь-яких протиправних дій ОСОБА_4 не здійснювала! Що ж до твердження ОСОБА_6 про передання нею ОСОБА_4 готівкових коштів у іноземній валюті, то воно категорично не відповідає дійсності та не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами. У своєму клопотанні прокурор стверджує про факт передання потерпілою ОСОБА_4 у період з грудня 2023 р. по квітень 2024 р. готівкою рівно 100000,00 доларів США виключно на підставі показань потерпілої ОСОБА_6 та її подруги ОСОБА_23 . Жодних доказів того, що у зазначений період у ОСОБА_6 знаходились у розпорядженні зазначені кошти, а також того, що зазначена сума коштів дійсно передавалась потерпілою ОСОБА_4 прокурором в супереч положення ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання не надано. Щодо твердження прокурора про те, що відчуження квартири АДРЕСА_7 , відбулось після викликів ОСОБА_4 на допит до слідчого у кримінальному провадженні, то воно є необґрунтованим та протиправним, оскільки: Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. За ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. При цьому згідно із ч. 1 ст. 137 КПК України у повістці про виклик повинно бути зазначено: 1. прізвище та посада слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснює виклик; 2. найменування та адреса суду або іншої установи, до якої здійснюється виклик, номер телефону чи інших засобів зв`язку; 3. ім`я (найменування) особи, яка викликається, та її адреса; 4. найменування (номер) кримінального провадження, в рамках якого здійснюється виклик; 5. процесуальний статус, в якому перебуває викликана особа; 6. час, день, місяць, рік і місце прибуття викликаної особи; 7. процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа; 8. наслідки неприбуття особи за викликом із зазначенням тексту відповідних положень закону, в тому числі можливість застосування приводу, та здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження; 9. передбачені цим Кодексом поважні причини, через які особа може не з`явитися на виклик, та нагадування про обов`язок заздалегідь повідомити про неможливість з`явлення; 10. підпис слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснив виклик. У матеріалах справи відсутні належні докази того, що слідчим здійснювався виклик ОСОБА_4 до правоохоронних органів у передбачений законом спосіб та із зазначенням обставин справи, що надали б їй змогу дізнатись про існування даного кримінального провадження та про гіпотетичну можливість будь-яких негативних наслідків відносно належного їй нерухомого майна, що б могло спонукати її до його приховування. Замість цього прокурором разом із клопотанням про накладення арешту було надано шість майже абсолютно тотожних рапортів слідчого про телефонні розмови із різними абонентами, дійсний зміст яких встановити є об`єктивно неможливим, а ідентичність за своєю суттю усіх рапортів викликає обґрунтований сумнів у їх дійсності. Таким чином, в супереч вимог ст. 170 та 171 КПК України прокурором при зверненні до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно: не надано доказів, які свідчили б про те, що квартира АДРЕСА_6 , та квартира АДРЕСА_7 відповідають ознакам, передбаченим статтею 170 КПК України та є підстави для їх арешту; не надано доказів, що підтверджували б твердження сторони обвинувачення про протиправне заволодіння ОСОБА_4 грошовими коштами потерпілої; безпідставно заявлено про виклики ОСОБА_4 до слідчого та пов`язаність саме з цим факту відчуження належної їй на праві приватної власності квартири своїй матері.

Прокурор заступник начальника Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях.

ОСОБА_4 та ОСОБА_22 до суду не з`явилися.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Слідчим суддею встановлено, що 15.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000981 внесені дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_6 про те, що у період часу з вересня 2023 року по серпень 2024 року ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 , чим вчинила шахрайство в умовах воєнного стану, що заподіяло значної шкоди, що підтверджується витягом з ЄРДР від 15.10.2024.

Надано до суду копії фінансових документів щодо зарахування коштів на рахунок ОСОБА_6 , щодо користування нею коштами, що здійснення переказів грошових коштів з її рахунку за період з 01.09.2023 по 25.08.2024.

Згідно копії договору купівлі-продажу №394 від 01.04.2024 ОСОБА_4 придбала у власність квартиру АДРЕСА_7 з 1975068.00 грн. Реєстрація права власності за ОСОБА_4 також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.09.2024, з якого також вбачається реєстрація права власності за ОСОБА_4 17.04.2024 на квартиру АДРЕСА_6 , на підставі договору купівлі-продажу №447 від 17.04.2024.

В процесі проведення досудового розслідування проведено огляд предметів мобільного телефону потерпілої, допит потерпілої, допит свідка ОСОБА_23 , отримано відомості з ДПС України щодо доходів ОСОБА_4 за період з 2014 по 2024, щодо доходів ОСОБА_22 за період з 2014 по 2024, щодо доходів ОСОБА_28 за період з 2014 по 2024, проведено огляд флеш-накопичувача з записами телефонних розмов.

Згідно копії договору дарування від 29.01.2025 №92 ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_22 квартиру АДРЕСА_7 , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 10.04.2025.

Також з наданих до клопотання прокурора матеріалів вбачається, що потерпілою в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування завданої кримінальним правопорушення шкоди у розмірі 4765111.00 грн. матеріальної шкоди та 50000.00 грн. моральної шкоди, тобто, відповідно до положень КПК України потерпіла - ОСОБА_6 є цивільним позивачем, а ОСОБА_4 , - цивільним відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Санкцією ч.3 ст. 190 КК України не передбачено покарання у вигляді штрафу від чотирьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, тобто санкцією статті не передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Наданими матеріалами підтверджується заявлення потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову на суму, що перевищує 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлений на 2025 рік.

При цьому слідчим суддею встановлено, що станом на 29.05.2025 у кримінальному провадженні №0000981 від 15.10.2024, не було здійснено повідомлення про підозру.

Відповідно до змісту частин 2, 4 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час розгляду клопотання прокурором не обгрунтовано та не доведено твердження про недобросовісність дій ОСОБА_22 під час набуття права власності на квартиру АДРЕСА_7 ; доказів визнання вказаного об`єкту нерухомості речовим доказом в межах даного кримінального правадження, надані до суду матеріали також не містять.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів підставу накладення арешту, яка полягає у забезпеченні можливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову), в частині накладення арешту на майно особи - цивільного відповідача.

При цьому слідчий суддя вважає, що оскільки цивільний позов пред`явлено до ОСОБА_4 , підозру у вказаному кримінальному провадженню не пред`явлено жодній особі, то клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_4 . При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність вагомих ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та вважає, що арешт вказаної квартири не призведе до порушення інтересів інших осіб.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173,175, 309, 310, 369-372, 376, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора заступника керівника Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000981, внесеного до ЄРДР 15.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000981 15.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, на квартиру АДРЕСА_6 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

У задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_7 , що належить на підставі договору дарування ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1