Справа № 724/950/25
Провадження № 1-кп/724/54/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора Чернівецької

окружної прокуратури в

режимі відеконференції ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хотин Чернівецької області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 18.03.2024 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Хотинським районним судом Чернівецької області розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про скасування арешту на майно ОСОБА_5 : грошові кошти (євро та долари США), які були вилучені 21 жовтня 2023 року при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , та змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_5 - заставу на особисте зобов`язання, а кошти, які внесені за заставу в розмірі 121120,00 грн. повернути останньому на його лікування.

В обґрунтування клопотань зазначив, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства безтерміново, хворіє на цукровий діабет та потребує постійного лікування, у зв`язку з чим просить змінити ОСОБА_5 запобіжний захід із застави на особисте зобов`язання, а грошові кошти, які внесені у вигляді застави, повернути йому на лікування.

Щодо скасування арешту майна, зазначив, що вилучені при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 грошові кошти (євро та долари США) належать матері та сестрі обвинуваченого ОСОБА_5 , тому просить скасувати арешт грошових коштів та повернути їм.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотань захисника, зазначивши, що грошові кошти були вилучені під час санкціонованого обшуку за місцем проживання обвинуваченого та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Арешт накладено з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, яке передбачено санкцією статті за кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_5 , тому арешт було накладено обґрунтовано, підстав для його скасування немає. Щодо зміни запобіжного заходу, то зазначив, що захисником не надано належних доказів на обгрунтування необхідності зміни запобіжного заходу обвинуваченому, зокрема докази ймовірних витрат на лікування.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу заявлених клопотань захисника, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.10.2023 року в рамках кримінального провадження №0000611 від 20.09.2023 року накладено арешт на грошові кошти в сумі 10 100 Євро та 4450 доларів США, що належать ОСОБА_5 , з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання (а.п.108-110).

Зі змісту ухвали суду встановлено, що 22.10.2023 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено грошові кошти в загальній сумі 14150 Євро та 4450 доларів США, серед яких 4050 Євро були залучені під час контролю за вчиненням злочину. Вилучені грошові кошти визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Кримінальне провадження №0000130 від 18.03.2024 відносно ОСОБА_5 під час досудового слідства виділено прокурором із кримінального провадження №0000611 у зв`язку із розшуком ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за яке передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Суд зазначає, що матеріали клопотання не містять доказів, які б підтверджували, що вилучені та арештовані грошові кошти на підставі ухвали слідчого судді належать матері та сестрі обвинуваченого ОСОБА_5 та є їх особистою приватною власністю.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.10.2023 у справі №727/11369/23 арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_5 з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, є обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Суд враховує і те, що питання про скасування арешту майна відповідно до правил ч. 4 ст. 174 КПК України також уповноважений вирішувати суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд. Зокрема, суд скасовує арешт майна у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Щодо клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 10 лютого 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 15.03.2025 року з можливістю внесення застави в розмірі 121 120 грн та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в разі внесення застави.

12.02.2025 року ОСОБА_5 звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави, тим самим запобіжний захід відносно нього був змінений на заставу.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу, крім встановлення обставин, визначених ч.1 ст.194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності та врахувати інші обставини, у тому числі визначені в ч. 1ст. 178 КПК України.

Також, суд ураховує, що згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Захисник у своєму клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому посилається на те, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства безтерміново, хворіє на цукровий діабет та потребує постійного лікування, у зв`язку з чим просить змінити ОСОБА_5 запобіжний захід із застави на особисте лікування, а грошові кошти в розмірі 121 120,00 грн, які внесені у вигляді застави, повернути йому на лікування.

Так, згідно довідки до акта огляду медико соціальної комісії серії 12ААА №951598 від 25.01.2018 року ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, безтерміново, протипоказана робота в несприятливих виробничих умовах, показане відновне лікування, передбачене наказом МОЗ №57 від 07.02.2008 згідно державних соціальних норм (а.п.123).

Згідно довідки лікаря терапевта за №10 від 14.02.2025 року, ОСОБА_5 хворіє на цукровий діабет І типу, медикаментозно субкомпенсований, хронічний панкреатит із зовнішньо секреторною недостатністю, стадія неповної ремісії; потребує постійного лікування та дообстеження, на постійній основі приймає інсулін (а.п.124).

Обвинувачений ОСОБА_5 в суді пояснив, що медикаменти, зокрема інсулін, він отримує безкоштовно згідно державної програми, проте за станом здоров`я потребує періодичного лікування для проходження якого йому потрібні кошти.

Суд зауважує, що обвинувачений за станом здоров`я внаслідок наявного у нього захворювання, дійсно потребує постійного лікування, разом з тим, стороною захисту до клопотання про зміну запобіжного заходу, не долучено жодних доказів щодо розміру витрат, які несе обвинувачений на лікування або розміру ймовірних витрат, які останній має понести для проходження обстеження та лікування, не надано доказів щодо майнового стану обвинуваченого.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, на який наполягає захисник обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено та стороною захисту не надано.

У зв`язку з чим клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 174,176-179, 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту майна та зміну запобіжного заходу обвинуваченому - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 27.06.2025 року о 14:00 год

Суддя ОСОБА_1