Справа №345/1778/25
Провадження № 1-кс/345/321/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2025 м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділення Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000626 від 16.11.2024, -

в с т а н о в и в:

До Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 15.04.2025 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 14.03.2025 старшого слідчого слідчого відділення Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.382 КК України (провадження № 0000626 від 16.11.2024).

У своїй скарзі скаржник просить скасувати зазначену вище постанову, а також залучити його як потерпілого у відповідному кримінальному провадженні. В обґрунтування скарги зазначає, що копію оскарженої постанови отримав на електронну пошту 07.04.2025; рішення слідчого, на його думку, прийнято передчасно, без належного дослідження обставин кримінального правопорушення, аналізу та оцінки зібраних доказів у кримінальному провадженні. Стверджує, що слідчим не проведено усіх необхідних слідчих та процесуальних дій, постанова не вмотивована, тому рішення про закриття кримінального провадження є передчасним. Вважає, що всупереч Конституції та законів України окремі депутати Калуської міської ради умисно не виконують судове рішення, не голосуючи або утримуючись від голосування на сесіях ради. На переконання скаржника, невиконання судового рішення, яке ухвалено іменем України, порушує конституційні принципи.

Ухвалою від 16.04.2025 відкрито провадження у справі за скаргою, яку призначено до розгляду на 18.04.2025. Витребувано матеріали кримінального провадження від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвалою від 17.04.2025 задоволено клопотання ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів скаржника.

У зв`язку із ненаданням витребуваних матеріалів кримінального провадження розгляд справи відкладено на 25.04.2025. Ухвалено витребувати зазначені матеріали повторно від Калуської окружної прокуратури.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просить її задовольнити, скасувавши постанову слідчого про закриття кримінального провадження із одночасним визнанням його потерпілим у цьому провадженні на підставі положень ч.7 ст.55 КПК України.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату розгляду справи повідомлялися належним чином, їх неявка відповідно до ст.307 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши доводи скарги з додатками та матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000626 від 16.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, надані слідчим письмові заперечення, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Частина 1 ст.304 КПК України передбачає, що скарги на рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою ст. 303 цього Кодексу, в тому числі про закриття кримінального провадження, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Оскаржувана постанова згідно з матеріалами кримінального провадження винесена слідчим 14.03.2025, проте її копія отримана скаржником 07.04.2025 на електронну пошту останнього, тому вважаю, що строк на оскарження постанови не пропущено.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин 1,2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

У рішенні ЄСПЛ в справі «Бучинська проти України» суд констатував про відсутність у нього можливості дійти до висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), адже за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст.2,284 КПК України).

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть обставин, та відповіді на всі питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області на досудовому розслідуванні перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000626 від 16.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені на підставі звернення (скарги) від 07.11.2024 ОСОБА_3 , майора ЗСУ, учасника бойових дій, до Офісу Генерального прокурора України та Національної поліції України за фактом умисного невиконання окремими депутатами Калуської міської ради Івано-Франківської області рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 у справі № 300/3656/21, яке набрало законної сили 25.10.2023. Відповідно до цього рішення суду визнано протиправним бездіяльність міської ради щодо порушення термінів розгляду клопотання ОСОБА_3 від 20.01.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язання Калуської міської ради прийняти на черговому засіданні сесії рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки скаржнику у цій справі площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства та її передачі у власність зазначеній особі (кадастровий номер ділянки :02:003:0038, с. Мостище Калуського району Івано-Франківської області).

Постановою старшого слідчого слідчого відділення Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 14.03.2025 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000626 від 16.11.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ч.1 ст.60 КПК України заявником є фізична особа або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником (п.3 ч.1 ст.303 КПК України).

За змістом ч.5 ст.110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор, слідчий або дізнавач, повинна знайти відображення в його мотивуванні, зміст цього рішення повинен відповідати фактичним обставинам справи.

У постанові про закриття кримінального провадження необхідно вказати, яку саме з підстав і чому застосовано в цьому випадку. Повнота й чіткість мотивування мають результатом те, що всі рішення, викладені в резолютивній частині постанови про закриття провадження, логічно випливають із її мотивувальної частини. Важливою властивістю постанови про закриття кримінального провадження є логічність, послідовність та відсутність суперечностей.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, дізнавач, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У резолютивній частині оскаржуваної постанови слідчий обмежився лише висновком про закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, не зазначивши стосовно якої особи чи осіб прийнято таке рішення. Проте закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України можливе лише щодо конкретної особи за умови, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, але наявна подія кримінального правопорушення. У такому випадку слідчий повинен був продовжувати досудове розслідування кримінального провадження до моменту встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що лише в день винесення оскаржуваної постанови слідчим проведено допит як свідка начальника управління земельних відносин Калуської міської ради ОСОБА_5 , який констатував неодноразове винесення на розгляд сесії міської ради в період з 30.11.2023 до 27.02.2025 проєкту рішення про затвердження розробленого та погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства. Свідок повідомив, що проект рішення підтримали постійні комісії місцевої ради з питань будівництва та землеустрою, власності, житлово-комунального господарства та екології, хоча із наявних у матеріалах витягів з протоколів сесій Калуської міської ради вбачається, що відповідні комісії не підтримали проект рішення, підготовленого на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

На переконання слідчого судді, доводи скаржника є обґрунтованими, слідчим оскаржувана постанова прийнята передчасно, досудове розслідування проведено не в повному обсязі, не вжито всіх вичерпних заходів та не проведено всіх необхідних слідчих дій, які б дали можливість, прийняти об`єктивне та законне кінцеве рішення у даному кримінальному провадженні. Отже, процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним та необґрунтованим, оскільки прийняте без проведення усіх необхідних слідчих дій із дотриманням вимог п.5,6 ст.3, ст. 92, 284 КПК України, що не відповідає положенням ч.5 ст.110 КПК України, а, отже, воно підлягає скасуванню.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Слідчий суддя зауважує, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії».

У ч.1 ст.8 КПК України закріплено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом ст.284 КПК України закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч.5 ст.40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідчим доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції досудового розслідування (п. 18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що орган досудового розслідування зобов`язаний провести у кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені скаржником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у цьому провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Скаржник також зазначає, що 10.04.2025 звернувся до слідчого відділення Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області із письмовою заявою про залучення його у відповідному кримінальному провадженні як потерпілого, додавши роздрукований скріншот із сторінки власної електронної пошти про надіслання цієї заяви.

Згідно з вимогами ч.1,2,5 ст.55 КПК України фізична або юридична особа, яким завдана шкода кримінальним правопорушенням, можуть бути потерпілими в кримінальному провадженні. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Водночас, ОСОБА_3 не оскаржує постанову слідчого або прокурора у цьому кримінальному провадженні, якою відмовлено у визнанні його потерпілим, адже така постанова у матеріалах справи відсутня. До того ж, кримінальне провадження № 0000626 від 16.11.2024 було закрито постановою старшого слідчого слідчого відділення Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 14.03.2025, копію якої скаржник отримав 07.04.2025.

Скаржник не звернув також уваги, що положення ч.7 ст.55 КПК України передбачають наявність кожного з таких елементів правозастосування: повноваження лише слідчого, прокурора або суду визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні (слідчого судді в зазначеному переліку немає); визнання особи потерпілою стосується лише тих випадків, коли цією особою не подається взагалі заява про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заява про залучення її до провадження як потерпілого; залучення особи як потерпілого відбувається лише за її письмовою згодою з даного приводу; залучення особи як потерпілого є правом, а не обов`язком слідчого, прокурора чи суду.

У свою чергу, на стадії досудового розслідування може бути оскаржене до слідчого судді винятково рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим (п.5 ч.1 ст.303 КПК України).

Відтак, скарга у частині залучення слідчим суддею скаржника ОСОБА_3 як потерпілого у зазначеному вище кримінальному провадженні не може бути задоволена.

Керуючись ст. 369,372 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову від 14.03.2025 старшого слідчого слідчого відділення Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000626 від 16.11.2024, на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя