1 УХВАЛАСправа № 335/6427/24 1-кс/335/3170/2025
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, є особою з інвалідністю 2-ї групи, працюючого на посаді завідувача кафедри, професора закладу вищої освіти кафедри фінансів, банківської справи, страхування та маркетингу Інституту економіки та права Класичного приватного Університету, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 368-3, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1141, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ст. 336 КК України,
Прокурор Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування клопотання, прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 3683, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1141, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ст. 336 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 14.08.2025 продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 16.09.2025.
Органу досудового розслідування необхідно провести слідчі та процесуальні дії.
Вказує, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КК України, які були встановлені попередньо в ході досудового розслідування при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати, зокрема, те що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні
З метою забезпечення дієвості кримінального провадження, прокурор просив продовжити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 16.11.2025 та покладені на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Посилалися на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні є недоведеними та не існують. Просили врахувати поведінку підозрюваного після початку кримінального провадження по даній справі, а також після застосування до нього домашнього арешту. Звертає увагу на особу підозрюваного, який є викладачем університету, має стабільне офіційне місце роботи, проживає за зареєстрованою адресою разом із сім`єю, є одруженим, має неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За місцем роботи ОСОБА_4 характеризується позитивно, Також має незадовільний стан здоров`я, страждає на низку хвороб, має ІІ групу інвалідності.
Розглянувши клопотання та дослідивши надані прокурором матеріали, заперечення захисника, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив таке.
16.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 3683, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1141, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ст. 336 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 19.06.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши з 19.08.2025 до 16.08.2025 включно, залишати в період з 23.00 до 05:00 наступного дня, житло за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_4 виконувати обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну власного місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду зам кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалою слідчого судді від 14.08.2025 продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 16.09.2025.
При вирішенні клопотання прокурора, слідчий суддя враховує те, що ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 19.06.2025 встановлено достатність підстав на даному етапі досудового розслідування, вважати висунуту ОСОБА_4 підозру обґрунтованою.
Не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а відтак і по доводам сторони захисту зробити протилежний висновок щодо обґрунтованості (необґрунтованості) висунутої ОСОБА_4 підозри, ніж зазначений в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу.
Також, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних даних, зазначених у доданих до клопотання документах, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, оскільки надана до суду інформація може потенційно переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення, і такі факти є досить переконливими, тобто вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати висунення звинувачення.
У поданому клопотанні прокурор посилався на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що були підставою обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час досудового розслідування, та в подальшому які були продовжені і жодним чином не обґрунтував необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту під час досудового розслідування. Доказів порушення підозрюваним умов раніше обраного запобіжного заходу, неналежної процесуальної поведінки, впливу на свідків, переховування від органів досудового розслідування чи/або суду чи перешкоджання провадженню іншим чином, до клопотання не надано.
Так, частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою, (домашнім арештом) інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до усталеної практики застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції, після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (п. 60 рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»).
Обґрунтування будь якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (п. 20 рішення ЄСПЛ від 12.02.2015 у справі «Подвезько проти України», п. 66 рішення ЄСПЛ від 09.01.2003 у справі «Шишков проти Болгарії», п. 40 рішення ЄСПЛ від 10.06.2008 у справі «Тасе проти Румунії»).
При цьому, запобіжний захід у виді домашнього арешту в розумінні Європейської конвенції з прав людини може прирівнюватися за своїми обмеженнями до позбавлення волі (тримання під вартою), а тому може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення або скасування.
Як випливає з клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під домашнім арештом до 16.11.2025 фактично наведені формально, тобто без наведення доказів та належного обґрунтування лише тим, що заявлені при обранні останньому запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Отже, прокурором у клопотанні та в судовому засіданні не зазначено та не доведено, які саме конкретно ризики, заявлені при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати або про те, що з`явилися нові ризики та чим вони підтверджуються.
Слід зазначити, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під домашнім арештом та не є вирішальним.
Окрім того, прокурором в клопотанні та в судовому засіданні не зазначено та не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні.
Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має вищу освіту, є викладачем університету, має стабільне офіційне місце роботи, за місцем якого характеризується з позитивної сторони, має безліч нагороджень, подяк, офіційно одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання, де проживає разом зі своєю сім`єю, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.
Наведене розцінюються слідчим суддею як міцність соціальних зв`язків підозрюваного.
Крім того, слід врахувати те, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 2-ї групи, його хворобливий стан здоров`я, у сукупності з наданими стороною захисту медичних документів, який потребує постійного лікування.
Прокурор в судовому засіданні підтвердив, що інформації щодо порушення підозрюваним процесуальних обов`язків, встановлених ухвалою слідчого судді від 19.06.2025 та при їх продовженні ухвалою слідчого судді від 14.08.2025, в сторони обвинувачення немає. Доказів спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи не з`являтися на виклики до слідчого/прокурора, або незаконного впливу чи тиску на свідків під час досудового розслідування, не отримано.
Враховуючи характер висунутої підозри, виключно позитивні дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , його процесуальну поведінку під час досудового розслідування, яку він жодного разу не порушував, а також відсутність даних про наявність з його сторони спроб ухилитися від органу досудового розслідування та впливати на свідків у цьому кримінальному провадженню чи перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, та з цього питання орган досудового слідства до нього будь-яких претензій не мають.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що подальше тримання підозрюваного ОСОБА_4 під домашнім арештом в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 про який йдеться в клопотанні прокурора, а відтак відмовляє в його задоволенні.
У той же час відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України відмовляючи у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом, слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Оцінивши у сукупності всі наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде найбільш співмірним заходом на теперішній час, який збалансовує інтереси суспільства і держави та інтереси підозрюваного та відповідає його особі та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, та покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.
Таким чином, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього вищезазначених обов`язків.
Керуючись ст.ст. 177 179, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з 15 вересня 2025 року до 15 листопада 2025 року включно, зобов`язавши:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну власного місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними цьому кримінальному провадженні по обставинам даного кримінального провадження;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15.09.2025.

Повний текст ухвали виготовлено 17.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1