Справа № 565/878/25
Провадження № 1-і/565/37/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000140 від 28.03.2023 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кузнецовськ Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.240-1, ч.ч.1,2 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Вараським міським суду Рівненської області здійснюється розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.240-1, ч.1-2 ст.307 КК України.

У судовому засіданні прокурором подане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилається на наявність ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення ним інших кримінальних правопорушень. При цьому більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Свою позицію мотивує тим, що ризики, на які посилається прокурор є необгрунтованими. Ризики не збільшились і прокурор не довів, що інший більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, на які він посилається. Обвинувачений має постійне місце проживання, трьох дітей та неофіційно працює. Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію захисника ОСОБА_6 та звернув увагу, що посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 був засуджений є безпідставними, оскільки судимість погашена. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думки захисників та просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він у достовірно не встановлений час, місце та спосіб але не пізніше 26.04.2023, всупереч вимогам Законів України, придбав з метою подальшого збуту не менше 2 цілих таблеток, які містять у своєму складі наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено, загальною масою метадону - 0,047г., після чого придбаний таким чином наркотичний засіб ОСОБА_4 , зберігав при собі з метою збуту, а в подальшому 26.04.2023 ОСОБА_4 , приблизно о 18 год. діючи умисно, незаконно, шляхом передачі з рук в руки, збув його за грошову винагороду в розмірі 300 гривень, особі щодо якої застосовано заходи безпеки ОСОБА_7 .

Повторно, ОСОБА_4 , за достовірно не встановлених під час досудового розслідування обставин, але не пізніше 17.01.2025, всупереч вимогам Законів України, з метою збуту, придбав не менше 25 таблеток, білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено, масою бупренорфіну не менше 0,002 г, після чого придбаний таким чином наркотичний засіб ОСОБА_4 почав зберігати при собі, з метою збуту, а у подальшому 17.01.2025, з м. Вараш Рівненської області прибув до відділення № 3 ТОВ «Нова Пошта», що знаходиться за адресою: м. Сарни, вул. Європейська, 21 «А» Рівненської області, де в період з 11 год. 12 хв. до 11 год. 34 хв., діючи умисно, попередньо замаскувавши у рушник біло-блакитного кольору, не повідомивши працівнику поштового відділення відомостей, що стосуються вмісту посилки, зазначивши як відправника власні анкетні дані ОСОБА_4 , оформив поштове відправлення на ім`я ОСОБА_8 , у поштове відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: м. Ізюм, пров. Східний, 2 Харківської області, при цьому ОСОБА_4 здійснив пересилання вказаного відправлення за експрес-накладною №1234, тим самим вчинивши незаконний збут вказаний наркотичний засіб для отримувача, шляхом незаконного пересилання.

Повторно, ОСОБА_4 у достовірно не встановлений час, місце та спосіб але не пізніше 30.01.2025, всупереч вимогам Законів України придбав з метою подальшого збуту не менше 4 таблеток із вмістом наркотичного засобу бупренорфін, обіг якого обмежено, після чого придбаний таким чином наркотичний засіб ОСОБА_4 , зберігав при собі з метою збуту, а у подальшому 30.01.2025 ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік багатоквартирного житлового будинку №7 «А» по мкрн. Будівельників у м. Вараш Рівненської області, близько 13 год. діючи умисно, незаконно, повторно, шляхом передачі з рук в руки, збув вказаний наркотичний засіб за грошову винагороду в розмірі 500 (п`ятсот) гривень, особі щодо якої застосовано заходи безпеки ОСОБА_9 .

Також, ОСОБА_4 за достовірно не встановлених під час досудового розслідування обставин, але не пізніше 30.01.2025, у невстановлений час, місце та спосіб, в порушення законодавства України, незаконно придбав каміння природного походження бурштин у сировині, яке відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення і є дорогоцінним камінням органогенного утворення. Після цього, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії у невстановлений час та спосіб, перемістив незаконно придбане каміння бурштину у належне йому, індивідуальне підвальне приміщення (комірка) загального користування багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , де не маючи відповідних документів, що підтверджують законність походження вище вказаного каміння бурштину, незаконно здійснював його переробку в декоративні елементи та зберігав до 18 год. 32 хв. 30.01.2025, тобто до моменту проведення у згаданому, належному останньому приміщенні санкціонованого обшуку працівниками поліції Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, якими було виявлено та вилучено каміння, яке є бурштином у сировині та в декоративних елементах, що належить до каміння природного походження і являється дорогоцінним камінням органогенного утворення, масою 9995,51 г (9,99551 кг.), вартість якого становить 9374 грн. 14 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1-2 ст. 307, ч.1 ст.240-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31.01.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб. У подальшому строк тримання під вартою обвинуваченого продовжувався неодноразово. Востаннє строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжений ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 18.06.2025 до 16.08.2025 включно.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною першою передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частина 2 статті 307 КК України, яка інкримінована ОСОБА_4 серед інших кримінальних правопорушень, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Суд визнав доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризики переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування від суду доводиться тим, що ОСОБА_4 , серед іншого, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України та йому може бути призначене покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На думку суду, можливість застосування до особи покарання у виді позбавлення волі на значний строк, може у разі усвідомлення особою невідворотності і реальності його застосування спонукати ОСОБА_4 до уникнення покарання, а отже переховування від суду. При цьому, суд враховує обставини, що у обвинуваченого відсутнє постійне та достатнє джерело доходу, яке могли б бути соціальною гарантією, що він не залишить постійне місце проживання. Крім того до суду не подано доказів існування міцних соціальних зв`язків, які б спонукали обвинуваченого залишатись за місцем проживання на час розгляду справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні декількох фактів збуту наркотичного засобу, а також у вчиненні незаконного придбання, зберігання та переробки бурштину, законність якого не підтверджується відповідними документами, тобто у вчиненні неодноразових злочинних дій, а також те, що він характеризується як особа, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин, що підтверджується копією витягу про його судимість, суд доходить висновку про обґрунтованість ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

До суду не подано доказів, які б свідчили про сталі соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність майна, яке могло б бути соціальною гарантією, що обвинувачений залишиться за зареєстрованим місцем проживання після зміни запобіжного заходу на такий, який не пов`язаний з триманням під вартою, а отже на думку суду буде недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду та продовження вчинення ним інших злочинів.

При цьому суд визнає необгрунтованими доводи прокурора про наявність існування ризиків впливу обвинуваченим на свідків у цьому кримінальному провадженні. Оскільки до суду не подано доказів на підтвердження їх існування.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

Згідно із ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч.1-2 ст.307 КК України, з корисливих мотивів, тобто пов`язаних з отриманням ним доходів, суд доходить висновку про наявність підстав, передбачених ч.3 ст.183 КПК України, для визначення розміру застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. 00 коп., з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 177, 183, 193-197, 331, 369-372, 392-395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити повністю.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів - до 10 жовтня 2025 року включно.

Строк дії ухвали до 10 жовтня 2025 року включно.

Виконання ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого покласти на ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Рівненській області, рахунок отримувача №UA0010559, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, МФО 820172, .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом часу дії ухвали.

У разі внесення застави оригінал документу з відміткою банку має бути наданий відповідальній особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор», яка після перевірки має розпорядитися про звільнення підозрюваного (обвинуваченого) з-під варти, про що повідомити слідчого, прокурора та суд.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , передбачені ст.194 КПК України, наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ОСОБА_4 необхідно вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала суду в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

У іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1