ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,потерпілої ОСОБА_7 ,її представника-адвоката ОСОБА_8 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання обвинуваченої ОСОБА_9 під вартою до 01 серпня 2025 року без визначення розміру застави.

На таке судове рішення захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити частково та визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімум для працездатних осіб, що складає 60 650 грн.

Вказує, що продовження існування ризику переховування від органів слідства та суду прокурором не доведено, оскільки ОСОБА_9 проживає спільно зі своєю дитиною чотирирічного віку, самостійно її виховує та утримує. Зазначені обставини підтверджують наявність міцних соціальних зав`язків.

Звертає увагу, що ризиків переховування додатково можна запобігти шляхом покладення на ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Стверджує, що ризики впливу на потерпілих та свідків є необґрунтованими та безпідставними, адже потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , а також свідки по справі вже були допитані.

Зазначає, що 14.02.2025 року потерпілий ОСОБА_10 через свого законного представника ОСОБА_11 подав до суду заяву, у якій просив про визначення обвинуваченій розміру застави та звільнення з-під варти, у разі, якщо такий строк буде продовжений.

Провадження №11-кп/822/212/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_12

Категорія: ст.422-1 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Твердить, що ризики вчинення іншого кримінального правопорушення є

необґрунтованим, оскільки ОСОБА_9 раніше не судима і не буде вчиняти інші злочини.

Звертає увагу, що ОСОБА_13 14 лютого 2025 року подав до суду заяву, в якій вказав, що у разі зміни застосованого до обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, або у разі продовження строків тримання під вартою з визначенням розміру застави, він візьме на себе обов`язки заставодавця, передбачені ст. 182 КПК України.

Вказав також у заяві, що кошти, які будуть ним внесені як застава, у подальшому добровільно будуть перераховані на підтримку ЗСУ.

Апелянт стверджує, що запобігти ризикам в даному кримінальному провадженні можливо за умови продовження строку вже обраного запобіжного заходу, при визначенні розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора,потерпілої та її представника про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, надані відповідно до вимог ст.422-1 КПК України, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що Кіцманським районним судом Чернівецької області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

03 червня 2025 року ухвалою суду продовжений запобіжний захід у виді тримання обвинуваченої під вартою до 01 серпня 2025 року без визначення розміру застави.

Ухвалюючи таке рішення, районний суд, відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, обґрунтовано зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були заявлені на час обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 ,керуючи транспортним засобом у межах населеного пункту,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння,грубо порушила вимоги ПДРУ та здійснила наїзд на велосипедиста ОСОБА_14 ,залишила його у безпорадному стані та поїхала з місця події. Від отриманих внаслідок ДТП травм помер.

Отже, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 286-1 КК України, який є тяжким злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинив загибель людини та ч.1 ст. 135 КК України(нетяжкого злочину).

У разі визнання винуватою ОСОБА_9 може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Судова колегія вважає, що обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченої переховуватися від слідства та суду.

На користь такого висновку свідчить і те, що обвинувачена після вчинення ДТП залишила місце події та переховувалась від правоохоронних органів.

Вказані обставини правильно оцінені судом як продовження існування ризику, що ОСОБА_9 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу може ухилятись від суду.

Суд також врахував,що судовий розгляд наразі не завершений, більшість свідків і потерпілих проживають у одному населеному пункті і перебувають у дружніх стосунках з обвинуваченою,не допитані потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_7 ,на яких обвинувачена може незаконно впливати з метою зміни показань.

Отже,твердження захисника, про те, що всі потерпілі та свідки вже були допитані, не відповідає фактичним обставинам справи.

Також суд зазначив,,що продовжує існувати ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, адже обвинувачена на даний час не позбавлена права керування транспортними засобами.

Окрім того,вона має закордонний паспорт та зможе виїхати за межі України.

На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ризики вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення, впливу на потерпілих та свідків, переховування від суду є обґрунтованими, продовжують існувати і не зменшились, а більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими задля забезпечення її належної процесуальної поведінки, а тому подальше тримання ОСОБА_9 під вартою є виправданим.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд ,із врахуванням встановлених ризиків,обгрунтовано не визначив розмір застави у цьому кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відомостей, що за станом здоров`я обвинувачена не може утримуватись у СІЗО, апеляційному суду не надано.

Доводи, на які посилається апелянт, не дають підстав для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419,422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2025 року щодо обвинуваченої ОСОБА_9 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2