ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/262/25 Справа № 703/3911/24 Категорія: ч. 4 ст. 187 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

законний представник

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000419 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з 07.06.2024. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_8 вироком суду визнано винуватою в тому, що вона, 04.05.2024 близько 12.10 год., перебуваючи в салоні автобуса №39, який зупинився на автобусні зупинці неподалік будинку №22 по вул.Б.Хмельницького в м.Сміла Черкаської області, умисно, відкрито, з корисних мотивів, з метою заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, вирвала з рук малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , мобільний телефон марки «TECNO» та намагалася втекти. Однак, потерпіла наздогнала ОСОБА_8 та збила її з ніг, в ході чого остання випустила телефон. В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном, здійснила напад, застосовуючи насильство небезпечне для здоров`я потерпілої, шляхом нанесення ударів кулаками рук по голові, тулубу останньої та укусу за ліве плече, спричинивши малолітній ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, заволоділа мобільним телефоном марки «TECNO», що належить малолітній потерпілій ОСОБА_10 , вартістю 5431,15 грн. та з викраденим зникла з місця події спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати вищевказаний вирок в частині призначення покарання та визначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК.

Вважає вирок суду першої інстанції, занадто суворим, таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Стверджує, що призначене покарання є непропорційним вчиненому нею кримінального правопорушення. Приводить відомості, що її характеризують: визнання вини, в силу ст.89 КК раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Звертає увагу на обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування матеріальних збитків потерпілій. Стверджує, що в даному випадку мета покарання може бути досягнута без її ізоляції від суспільства, проте в умовах контролю за її поведінкою зі сторони державних органів.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачена та її захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор і законний представник потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність вироку суду першої інстанції.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, захисника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримано цих вимог закону.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, а також кваліфікація її дій за ч.4 ст.187 КК є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про невідповідність за своєю суворістю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особи, є непереконливими.

Відповідно до ст. 65 КК, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до вчиненого, відшкодування шкоди потерпілій; дані про особу винуватої, яка в силу ст.89 КК раніше несудима, має негативні характеристики; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття; обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про вид та розмір покарання.

Як убачається з матеріалів справи, вирішення місцевим судом питання про призначення ОСОБА_8 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є можливим при призначенні покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції, встановленою відповідною частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, з чим погоджується апеляційний суд.

Такий захід примусу відповідає меті покарання, є співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам, тому відсутні підстави вважати його невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, тобто яка є явно несправедливим через суворість.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , апеляційний суд враховує, що призначене покарання у межах відповідних санкцій відповідає приписам статей 50, 65 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування покарання з урахуванням ст.ст. 75,76 КК, враховуючи особу обвинуваченої, є безпідставними.

Також апеляційний суд не бере до уваги посилання обвинуваченої, як на обставини, що пом`якшують покарання, відшкодування завданої шкоди потерпілій та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Щодо цього апеляційним судом враховується, що мобільний телефон марки «TECNO» потерпілій було повернуто не через добровільне відшкодування їй шкоди, а внаслідок його вилучення під час огляду місця події.

Окрім того ОСОБА_8 не повідомила органам досудового розслідування про невідомі їм обставини. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що така обставина, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину не була визнана ні в обвинувальному акті органом досудового розслідування, ні судом під час судового розгляду. В ході судового розгляду стороною захисту не було повідомлено жодних даних, які б свідчили про наявність у обвинуваченої ознак активного сприяння розкриттю протиправного діяння, яке ставиться їй у вину, а добросовісна поведінка винуватої під час досудового слідства та судового розгляду не може вважатись активним сприянням розкриттю злочину.

За таких обставин судом першої інстанції обґрунтовано не встановлено кількох обставин що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що зумовлює неможливість застосування положень ст. 75 КК при призначенні покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі на строк більше 5 років.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги обвинуваченої про невідповідність призначеного покарання через суворість є безпідставними. Таке покарання, яке є мінімальним відповідної санкції закону України про кримінальну відповідальність, на переконання колегії суддів, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості і є достатнім для досягнення мети покарання.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення копії ухвали апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4