Справа № 163/1751/25
Провадження № 1-кс/163/372/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника володільця вилученого майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з начальником Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотання слідчої СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000345 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтоване тим, що в ЄРДР внесено відомості про виявлення поліцейськими автомобіля «ДАФ», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив лісопродукцію без відповідних документів, що мало місце о 18:01 годині 04 серпня 2025 року по вулиці Волі в селі Куснища Ковельського району Волинської області.

Цього дня в ході проведення огляду місця події на дорозі по вулиці Шевченка в селі Куснища Ковельського району було виявлено і вилучено пиломатеріали породи «сосна» об`ємом 11,66 м3, три товаро-транспортні накладні, автомобіль «ДАФ», номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію.

На думку слідчої, вилучені речі є доказами злочину, тому вимагають свого збереження шляхом накладення арешту з позбавленням права відчуження, розпорядження та/або користування з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження, що водночас надасть можливість об`єктивно встановити важливі обставини провадження, провести судові експертизи, а в іншому випадку вилучене майно підлягатиме поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних слідчих дій.

Прокурор та слідча в судовому засіданні клопотання підтримали.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання. Зазначив, що законні підстави для накладення арешту на пиломатеріали та транспортний засіб відсутні.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст.246 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05 серпня 2025 року за № 0000345, що підтверджено відповідним витягом.

Підставою для реєстрації цих відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугував рапорт інспектора СРПП відділення поліції № 1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області.

Обставини виявлення кримінального правопорушення, про які у клопотанні зазначає слідча, підтверджуються копіями товаро-транспортних накладних серії ЮЛЗ №530759 від 12 серпня 2024 року, серії ЮЛИ №860436 від 06 листопада 2024 року, серії ЮЛЗ №530847 від 10 вересня 2024 року; фото-таблицею до протоколу огляду; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 .

Майно, стосовно якого подано клопотання, вилучене під час огляду місця події, що підтверджується відповідним протоколом від 04 серпня 2025 року.

Постановою слідчої від 05 серпня 2025 року вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному проваджені.

Власником автомобіля «ДАФ», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 , що стверджено свідоцтвом про його реєстрацію серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого суд-ді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, що-до якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З досліджених матеріалів клопотання встановлено, що копії товаро-транспортних накладних серії ЮЛЗ №530759 від 12 серпня 2024 року, серії ЮЛИ №860436 від 06 листопада 2024 року, серії ЮЛЗ №530847 від 10 вересня 2024 року не стосуються лісопродукції, яку перевозив ОСОБА_6 , оскільки в них зазначені інші транспортні засоби, об`єм та вид лісопродукції.

З огляду на такі обставини, а також обґрунтування клопотання та додані до нього докази, встановлено достатні підстави вважати, що вилучене майно, яке слідча просить арештувати, має статус речових доказів, оскільки є предметами злочину та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

У зв`язку із цим на даній стадії досудового розслідування проведення відповідних процесуальних дій із вилученим майном матиме важливе значення для розслідування кримінального провадження, зокрема, для встановлення обставин правопорушення, винних осіб та інших об`єктивних даних у кримінальному провадженні.

Тому клопотання по своїй суті щодо необхідності застосування до тимчасового вилученого майна заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту є обґрунтованим і доведеним.

Разом із цим, враховуючи характер розслідуваного кримінального правопорушення та встановлені досудовим розслідуванням обставини, суд враховує вимоги ч.4 ст.173 КПК України, згідно яких, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

За змістом п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи із встановлених обставин кримінального провадження та положень чинного законодавства України, слідчий суддя вважає необхідним транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію повернути власнику для користування, заборонивши лише його відчуження та розпорядження.

До такого висновку слідчий суддя дійшов з урахуванням п.5 ч.2, ч.4 ст.173 КПК України, оскільки в даному випадку встановлення заборони на користування цим майном буде надмірним обтяженням прав його власника.

Крім цього, слідчою в клопотанні не доведено ймовірності знищення, приховування чи спотворення цього майна в разі його залишення у користуванні законного володільця. Огляд даного майна проведено і зафіксовано у відповідних документах.

У відповідності до вимог ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність арешту автомобіля та свідоцтва про його реєстрацію але лише в частині заборони на його відчуження та розпорядження без заборони на користування, то таке майно має бути повернуте володільцю, в якого воно було тимчасово вилучене чи власнику.

Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 04 серпня 2025 року в ході огляду місця події на узбіччі автодороги по вул. Шевченка в селі Куснища Ковельського району Волинської області майно:

- пиломатеріали породи «сосна» об`ємом 11,66 м3;

- товаро-транспортну накладну серії ЮЛЗ №530759 від 12.08.2024;

- товаро-транспортну накладну серії ЮЛИ №860436 від 06.11.2024;

- товаро-транспортну накладну серії ЮЛЗ №530847 від 10.09.2024,

заборонивши власнику (володільцю) відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном, та на

транспортний заcіб марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 та

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 25.10.2018 на транспортний засіб марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , заборонивши власнику (володільцю) відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити, що є підставою для негайного повернення відповідного тимчасово вилученого майна його власнику (володільцю).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде проголошений о 09:30 годині 15 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1