Справа № 136/937/25
провадження № 1-кп/136/72/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 14.05.2025 та додані до нього матеріали, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ковалівка, Немирівського району, Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, освіта середня, непрацюючої, не одруженої, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 14.05.2025 близько 12 години (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) прийшла на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить потерпілій ОСОБА_3 , у пошуках продуктів харчування. Прийшовши до зазначеного домоволодіння та покликавши власника, ОСОБА_2 побачила, що ніхто не виходить та зрозуміла, що власниця відсутня за місцем свого проживання.

Після цього, ОСОБА_2 , відчинивши засув вхідної металевої хвіртки, зайшла на територію домоволодіння ОСОБА_3 та підходячи до житлового будинку, оглянувши все довкола, переконалась, що в господарстві нікого немає. Перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_2 побачила, що на вхідних дверях у погріб відсутній замок та знаючи про відсутність поруч власників домоволодіння, у неї раптово виник злочинний умисел на незаконне проникнення до даного приміщення, щоб знайти продукти харчування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , без згоди власника домоволодіння на такі дії, усвідомлюючи, що порушує недоторканість іншого володіння особи і бажаючи вчинити такі дії, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на порушення недоторканості іншого володіння особи, діючи умисно, в порушення ст. 30 Конституції України, шляхом подолання перешкоди у вигляді незачинених на замок дерев`яних дверей, відчинила їх та незаконно проникла до погребу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , та тим самим порушила недоторканість іншого володіння особи, після чого була виявлена у погребі власницею господарства ОСОБА_3 .

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 302 КПК України прокурором в обвинувальному акті заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України, після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд.

Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта (ч. 2 ст. 381 КПК України).

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_2 , отримавши 20.05.2025 копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчинення кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подала письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Потерпіла ОСОБА_3 також надала прокурору письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ст.ст. 381 та 382 КПК України.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку на підставі встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження у поданих заявах, беручи до уваги беззаперечне визнання обвинуваченою своєї винуватості в інкримінованому їй діянні та вважає, що подія кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_2 у скоєнні нею вказаного кримінального проступку знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченої ОСОБА_2 , правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїла кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, в силу ст. 89 КК України раніше не судима, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до характеристики, яка видана Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області, зловживає спиртними напоями, не працює, веде нездоровий спосіб життя, часто жаліються односельчани на крадіжки, які здійснює дана громадянка.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети: кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання.

Отже суд, врахувавши характер кримінального проступку; особу обвинуваченої; обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дійшов висновку, що необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення і його наслідки, особу винної, суд приходить до висновку про можливість, у відповідності до ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, саме таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Кримінальним проступком матеріальну шкоду не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

У даному кримінальному провадженні заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 65, 75, 76, ч. 1 ст. 162 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5