Справа № 132/2492/25
Ухвала

Іменем України

про продовження строку запобіжного заходу

12 серпня 2025 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 03.06.2025, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про продовження на 60 днів строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Коржеуць Бричанського району Республіки Молдова, молдованина, громадянина Республіки Молдова, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, раніше неодноразово судимого, маючого незняту та непогашену судимість, без зареєстрованого місця проживання, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 29.07.2025 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 03.06.2025, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 цей обвинувальний акт переданий на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 05.08.2025 вказане кримінальне провадження призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області на 12.08.2025.

До початку підготовчого судового засідання 12.08.2025 прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 подано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Це клопотання мотивовано тим, що під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , будучи засудженим 20.12.2018 Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, та звільненим 03.01.2023 з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, на виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.

Так, ОСОБА_4 03.06.2025 у нічний період доби, близько 02 год.00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ФОП ОСОБА_7 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою монтировки, яку взяв із собою, вирвав решітку на вікні вказаного магазину, після чого розбив пластикове вікно, через яке проник в приміщення магазину, в якому виявив грошові кошти в сумі 29750 грн. 00 коп., а також електроінструменти, а саме: перфоратор марки «Revolt» моделі «RH1250Q», вартість якого згідно висновку експерта від 16.06.2025 № 1348/25-21 становила 2892 грн. 32 коп.; фарборозпилювач (фарбопульт) електричної марки «APRO» моделі «HVLT 350Bt», вартість якого згідно висновку експерта від 16.06.2025 № 1351/25-21 становила 1309 грн. 94 коп.; зварювальний апарат марки «Revolt» моделі «MMA-250», вартість якого згідно висновку експерта від 16.06.2025 № 1353/25-21 становила 2132 грн. 14 коп.; шуруповерт акумуляторний марки «Revolt» моделі «CD20/65T» (без акумулятора), вартість якого згідно висновку експерта від 16.06.2025 № 1350/25-21 становила 2081 грн. 25 коп.; акумуляторну батарею марки «Revolt 2A MS (M1Series)», вартість якої згідно висновку експерта від 16.06.2025 №1352/25-21 становила 563 грн. 00 коп.; аерозоль емаль універсальну 400 мл., срібного кольору, марки «Sliber», вартість якої згідно висновку експерта від 16.06.2025 № 1349/25-21 становила 113 грн. 20коп., які з корисливих мотивів, знаючи про введення в Україні воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, таємно викрав.

Покинувши дане приміщення магазину, ОСОБА_4 підійшов до пластикового вікна магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за тією ж адресою: АДРЕСА_2 , який також належить ФОП ОСОБА_7 , та не зупиняючись на вчиненому, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, використовуючи монтировку, віджав пластикові елементи вказаного вікна, внаслідок чого відчинив його, та потрапив всередину приміщення, в якому виявив грошові кошти в сумі 7300 грн. 00 коп., які викрав.

Уподальшому, ОСОБА_4 із місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши майнову шкоду ФОП ОСОБА_7 на загальну суму 46141 грн. 85коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану.

Про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України органом досудового розслідування зібрано вагомі докази, що підтверджують причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На дату розгляду вказаного клопотання у суді, наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто, у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тим самим усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленні волі, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, наразі, наявні ризики, визначені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повністю відповідає завданню охорони прав та інтересів суспільства, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти доведеним ризикам. Обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які би перешкоджали застосуванню щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні.

У підготовчому судовому засіданні прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав та просив задовільнити з наведених у ньому підстав.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, вказавши, що ризики, зазначені прокурором, відсутні. Обвинувачений має місце проживання, з потерпілими розрахувався, визнав провину. Тому, на думку захисника, обвинуваченому необхідно змінити запобіжний захід на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Обставини, наведені у обвинувальному акті щодо інкримінованих йому діянь, не заперечував. Вказав, що повернув потерпілим 40 тис. грн. та електроінструмент. Повідомив, що до обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою він проживав у м. Києві в орендованому жилі, працював неофіційно на будівництві, офіційно неодружений, з матір`ю, яка проживала в м. Новомосковську, втратив зв`язок.

Заслухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Санкцією цієї статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 23.06.2025 (справа №132/1747/25) у цьому кримінальному провадженні застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 18 серпня 2025 року включно. Визначено заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 грн. 00 коп. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки: прибувати до слідчого відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області; повідомляти слідчого відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності). Строк дії цієї ухвали закінчується.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом встановлено, що доводи прокурора, викладені в клопотанні, є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують.

Так, згідно із частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за №0000197 від 03.06.2025, надійшов до Калинівського районного суду Вінницької області 29.07.2025, для розгляду матеріалів кримінального провадження необхідний додатковий час, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини справи виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною першою статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Клопотання прокурора узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

При визначенні імовірності переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду під час притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 року), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Згідно роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», у пункті 8 зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Внаслідок збройної агресії РФ Україною з 24.02.2022 не контролюється понад 20 відсотків власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Також існують реальні можливості переховування обвинуваченого і на тимчасово окупованих територіях України.

З огляду на те, що ОСОБА_4 є громадянином Республіки Молдова, не має зареєстрованого місця проживання на території України та сталих соціальних зав`язків, реальна можливість вільної зміни свого місця проживання (перебування), підвищує ймовірність його переховування від суду, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 зможе незаконно впливати на свідків, потерпілу з метою можливої зміни ними своїх попередніх показів у суді, оскільки йому можуть бути відомі не лише анкетні дані вказаних осіб, але й їх фактичне місце проживання, а також зміст наданих ними показів.

Отже, існування відповідного ризику обумовлено тим, що показання свідків, потерпілої щодо обставин вчинення злочину мають значення для кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище обвинуваченого, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні з метою схилити їх змінити свої показання в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Невиключено і те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, востаннє був засуджений 20.12.2018 Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, па після звільнення 03.01.2023 з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, на виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, що в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

На переконання суду у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій підозрюваного є об`єктивні підстави вважати, що він зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Відсутність стійких соціальних зав`язків та належного і постійного джерела доходу (прибутку) у ОСОБА_4 , підвищує ймовірність вчинення ним позапроцесуальних дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Водночас у клопотанні прокурор просить продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи, що існують також ризики, передбачені п.п. 2, 4 частини першої статті 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Поряд з цим, у клопотанні прокурора не наведено відомостей, на підставі яких він дійшов висновку про наявність цих ризиків і покликання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Зокрема, в матеріалах клопотання не міститься інформації про конкретну річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які не були ще виявлені та вилучені в рамках цього кримінального провадження, а також обставини, які свідчать, що обвинувачений має доступ до них, та може вчинити дії, направлені на їх знищення, спотворення чи схову.

Отже, прокурором у поданому клопотанні ризики, передбачені п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України необґрунтовано, невмотивовано, не доведено належними та допустимими доказами.

Ці недоліки прокурор в підготовчому судовому засіданні не усунув, додаткових обґрунтувань із вказаного приводу не надав.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування цього виняткового запобіжного заходу, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначені висновки суду засновані, перед усім, на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, раніше судимий, офіційно ніде не працював, є громадянином іноземної держави, соціально стримуючих факторів не має, у зв`язку з цим, є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, що вказує на те, що, перебуваючи на волі, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 скоїв злочин в умовах воєнного стану, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах (у виді позбавлення волі на строк до 8 років), а також те, що на теперішній час в Україні введено воєнний стан, тому обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та в зв`язку із воєнним станом вживати заходів щодо перетину кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тому, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку суду доводи обвинуваченого та його захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_4 на даний час є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак, вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні цього питання суд виходить з того, що, зокрема, застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вищезазначені ризики виправдовують продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права лбвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Враховуючи наведені положення КПК України, обставини вказаного кримінального провадження, майновий стан обвинуваченого, суд вважає за можливе, зменшити раніше визначений розмір застави, визначивши йому заставу у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 грн. грн., який на думку суду є співмірним майновому стану обвинуваченого та розумним з огляду на обставини кримінального правопорушення.

На переконання суду, альтернативний запобіжний захід у виді застави у зазначеному розмірі буде достатнім стимулюючим фактором, який би обвинувачений або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для обвинуваченого.

Крім того, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, при визначенні альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у зв`язку із встановленням ризиків перешкоджання кримінальному провадженні, суддя вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою особою у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Такі обов`язки за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для ОСОБА_4 і здатні запобігти реалізації встановлених вище судом ризиків.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 32, 131, 132, 176-178, 183-184, 193-194, 196-197, 199, 201, 315, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 03.06.2025, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про продовження на 60 діб строку тримання під вартою обвинуваченого, - задовільнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, а саме: з 12 серпня 2025 року по 10 жовтня 2025 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_4 утримувати під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», куди невідкладно надіслати копію цієї ухвали для виконання.

В заявлених усних клопотаннях обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, - відмовити.

Змінити раніше визначений розмір застави, визначивши його у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача: UA0000401, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава, номер та дата ухвали суду, кримінальне провадження, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою особою у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Роз`яснити обвинуваченому положення ч.ч. 8, 10 ст.182 КПК України, згідно з якими у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 10 жовтня 2025 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали про продовження застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1