Кримінальне провадження № 703/1896/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

за участі

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ)

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаський район Черкаської області кримінальне провадження №0000100 від 18 лютого 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, гранатометника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №221) 3 стрілецької роти (з охорони та оборони важливих державних об`єктів №221, №224, №229) 1 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, учасника бойових дій, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 грудня 2024 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень 00 копійок;

- 09 квітня 2025 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України, позбавлення волі 5 років та штрафу 850 гривень, який на підставі ч.3 ст.72 КК України виконується самостійно. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбування зараховано термін попереднього ув`язнення з 18 лютого 2025 року по день набрання вироком законної сили.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, 17 лютого 2025 року близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи на подвір`ї власного будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , із раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшов до нього із ззаду та тримаючи в руках предмет (сапа) з металевим наконечником, наніс останньому один удар тупим кінцем вказаного предмета по голові в області потилиці зліва, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови з вдавленим переломом лівої тім`яної кістки, забоєм головного мозку, крововиливом під м`які мозкові оболонки, що, згідно висновку експерта Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи №02-01/205 від 26 березня 2025 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за що передбачена кримінальна відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив, що не заперечує жодних обставин, викладених в обвинувальному акті, оскільки вони повністю відповідають дійсності. Вказав, що дійсно у лютому 2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , у ході конфлікту з ОСОБА_6 , підійшов до останнього ззаду та наніс йому один удар по голові сапою, а саме тупою її частиною. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнав частково, а саме у сумі 50 000 гривень.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав заявлені потерпілим у цивільному позові вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд, з`ясувавши що учасники судового провадження не оспорюють обставин пред`явленого обвинувачення, правильно розуміють їх зміст, та переконавшись в добровільності їх позиції, за клопотанням учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно обставин що підтверджують вину обвинуваченого, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого а також підтверджують вимоги цивільного позову. При цьому судом роз`яснено, що наслідком такого дослідження судом доказів, буде часткове обмеження сторін у праві апеляційного оскарження, зокрема, що сторони будуть позбавлені права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд приймає до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин; обставини вчинення кримінального правопорушення, яке потягло за собою тяжкі наслідки; відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі; особу обвинуваченого, який є раніше судимим, за місцем проживання характеризується позитивно.

Як обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69, 75 КК України.

З врахуванням викладеного, суд призначає ОСОБА_4 основне покарання у межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Остаточне покарання ОСОБА_4 суд визначає у відповідності до вимог ч.1 та ч.4 ст.70 КК України, оскільки після постановлення вироку Соснівським районним судом м. Черкаси від 09 квітня 2025 року, який набрав законної сили 12 травня 2025 року, у справі №712/4455/25, відносно ОСОБА_4 , встановлено, що він винний ще й у іншому кримінальному правопорушенні, яке вчинене ним до постановлення вказаного вироку.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 та ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу, яке призначено за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2024 року та яке, у подальшому, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, складено вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року, який набрав законної сили 12 травня 2025 року, у справі №712/4455/25, слід виконувати самостійно, оскільки покарання у виді штрафу не підлягає складанню з іншими видами покарань.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 як під час досудового розслідування, так і судового розгляду даного кримінального провадження, не застосовувався, та враховуючи набрання вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року у справі №712/4455/25 законної сили, яким ОСОБА_4 , зокрема засудженого до покарання у виді позбавлення волі, підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу до вступу даного вироку в законну силу суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком слід відраховувати з дня проголошення даного вироку, тобто з 12 травня 2025 року.

У відповідності до ч.4 ст.70, ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_4 у строк остаточно призначеного покарання слід зарахувати частково відбуте ним покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року у справі №712/4455/25, з 18 лютого 2025 року по 11 травня 2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року (справа №752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та співмірності завданої моральної шкоди потерпілому та приймає до уваги, що здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 було заподіяно шкоду у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком експерта №02-01/205, дослідженим судом, він зазнав фізичного болю та страждань, витратив досить багато часу і зусиль для відновлення попереднього стану свого здоров`я, переніс емоційний стрес через отримані травми, разом з тим потерпілим не надано жодних доказів на підтвердження суми моральної шкоди саме в розмірі 150 000 грн., яка на думку суду є надмірною, враховуючи обставини, що передували отриманню відповідної шкоди, а саме те, що конфлікт обвинуваченого з потерпілим відбувався на подвір`ї обвинуваченого, тобто потерпілий прийшов до місця проживання обвинуваченого самостійно. Також судом враховано ту обставину, що потерпілий не надав жодного доказу на суттєвий вплив відповідних обставин на його повсякденне життя, чи то існування у нього надмірних переживань та змін емоційного стану внаслідок моральних переживань. А тому, на думку суду, обґрунтований розмір спричиненої моральної шкоди у даному випадку становить - 100 000 гривень. Відшкодування такого розміру моральної шкоди на думку суду буде не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілого, та не приведе до його безпідставного збагачення, що відповідає позиції ВП ВС висловленій у постанові від 15 грудня 2020 року, справа №752/17832/14-ц.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 65, 66, 67, 70, 72, ч.1 ст.121 КК України, ст.100, 124, 127, 369-371, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року у справі №712/4455/25, остаточно визначити ОСОБА_4 до відбування - 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 та ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу, яке призначено ОСОБА_4 за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2024 року та яке, у подальшому, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, складено вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року у справі №712/4455/25, виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення даного вироку, тобто з 12 травня 2025 року.

На підставі ч.4 ст.70, ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк остаточно призначеного покарання частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року у справі №712/4455/25, з 18 лютого 2025 року по 11 травня 2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо він не буде скасований.

Головуючий: ОСОБА_1