Справа № 452/601/24
Провадження № 1-кс/452/324/2025
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2025 року м. Самбір

Слідча суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , слідчого СВ Самбірського районного відділення поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Самбірського районного відділення поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Самбірського районного відділення поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 25 листопада 2024 року звернувся до слідчої судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області із клопотання, погодженим прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з можливістю внесення застави, посилаючись на те, що слідчим відділенням Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 13 лютого 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

У клопотанні зазначено, що 13.02.2024, приблизно о 01 год. 20 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу, швидкість реакції та унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, в нічну пору доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому перевозив пасажира ОСОБА_7 , у м. Самборі по вул. Федуско, поблизу буд. № 21, тобто в межах населеного пункту, у порушення вимог у порушення вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1.5 Розділу 1, пп. «д» п. 2.3 Розділу 2, пп. «а» п. 2.9 Розділу 2, п. 12.1 Розділу 12, п. 12.3 Розділу 12, п. 12.4 Розділу 12 та п. 13.1 Розділу 13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись з перевищенням дозволеної на вказаній ділянці дороги швидкості руху до 50 км/год., а саме з швидкістю близько 90 км/год., не врахував стан дорожнього покриття, в результаті чого, без причин технічного характеру, допустив виїзд за межі проїзної частини праворуч на праве відносно його напрямку руху узбіччя, де допустив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді припаркованого на цьому узбіччі, поблизу буд. № 21, автомобіля марки «BMW» моделі «520D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який в результаті пригоди контактував з припаркованим автомобілем марки «PEUGEOT» моделі «3008», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та бетонною електроопорою.

Внаслідок допущеного ОСОБА_5 порушення вищевказаних правил дорожнього руху, пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи, перелом другого шийного хребця, краніоцервікальну травму: ВЧМТ, струс головного мозку, забійну рану волосистої частини голови, закриту неускладнену хребетну травму: перелом С2 хребця без значного зміщення уламків, з яких травма голови відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, а травма шийного відділу хребта у вигляді перелому другого шийного хребця відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

ОСОБА_5 20 травня 2025 року повідомлено про підозру у вчинення даного кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий вказує про те, що у ході досудового розслідування встановлено ризики щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, передбачені

ст. 177 КПК України, а саме останній може:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду;

- незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 .

На переконання прокурора та слідчого запобігти зазначеним ризикам шляхом обрання підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

У судовому засіданні слідчий СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області

ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали повністю, покликаючись на обставини викладені у ньому, просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Намірів переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 не має.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід. Ризики, зазначені прокурором не доведені, ґрунтуються на припущеннях.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання слідчого слід дійти до наступного висновку.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява

№ 42310/04) від 21.04.2011 року, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28.10.1994 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), заява

№ 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Підозра у інкримінованих ОСОБА_5 діях є обґрунтованою і підтверджується:

-протоколом огляду місця пригоди від 13.02.2024 та додатками до нього;

-актом огляду на стан сп`яніння від 13.02.2024;

-висновком судово-токсикологічної експертизи № 441/2024-т від 21.02.2024;

-висновком судово-медичної експертизи №127 від 21.02.2024 потерпілого

ОСОБА_7 ;

-висновком комісійної судово-медичної експертизи №125 від 01.10.2024;

-протоколом слідчого експерименту від 12.07.2024;

-висновком судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин та механізму у ДТП № СЕ-19/114-24/16538-ІТ від 29.08.2024.

Отже, оцінюючи факти та інформацію, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення, слідча суддя дійшла висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Щодо наявності ризиків, на які вказує сторона обвинувачення, слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Оцінюючи існування ризиків з боку ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року в якій ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як встановлено судом ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 2 ст. 286-1 КК України, санкція якої передбачає покарання від трьох до восьми років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, тобто у вчиненні тяжкого злочину, який вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, у справі «В. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), заява № 14379/88, від 26.01.1993 року, п. 33. ЄСПЛ вказав, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинувачуваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти.

ОСОБА_5 є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ; за місцем проходження служби характеризується позитивно; згідно листа командування військової частини від 21.05.2025 року ОСОБА_5 несе цілодобове бойове чергування з протиповітряної оборони. Підозрюваний має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи зазначене, слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування зазначеного ризику.

Оцінюючи існування ризику з боку ОСОБА_5 впливу на потерпілого слід зазначити таке.

Можливість впливу з боку ОСОБА_5 на потерпілого суд вважає слушним, враховуючи, що ОСОБА_7 також є військовослужбовцем, перебував у підпорядкуванні підозрюваного, вони є добре знайомими, перебувають в одному колі спілкування. Отже, слідча суддя вважає, що слідчим доведено зазначений ризик.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Доводи слідчого про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків зазначених у клопотанні є непереконливими.

Згідно частини 4 статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 176 КПК запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурорне доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Оцінюючи в сукупності особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків, слідча суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, а саме - заставу.

Згідно з приписами статті 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В даному випадку, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідча суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки вважає, що саме такий вид запобіжного заходу забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватися та перешкоджати кримінальному провадженню.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 176-178, 179, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідча суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Самбірського районного відділення поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті складає 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

Покласти на ОСОБА_5 на строк два місяці, тобто до 19.07.2025 року, включно, обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або служби;

4) утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорт для виїзду за кордон, та (за наявності) інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини 6 статті 182 КПК підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що застава може бути внесена як ним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Львівській області:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742

Банк отримувача ДКС, м. Київ

Код банку отримувача (МФО) 820172

Рахунок отримувача UA0000757

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невнесення застави ним (або заставодавцями), до нього може бути застосований інший, більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини 8 статті 182 КПК у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення, та направити до Самбірського районного відділення поліції ГУ НП у Львівській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст цієї ухвали слідчої судді виготовлено в нарадчій кімнаті, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження 26 травня 2025 року о

09 год. 00 хв.

Слідча суддя