УХВАЛА

18 червня 2025 року

м. Київ

справа № 720/1184/23

провадження № 51-2159ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 26 лютого 2025 року щодо засудженого ОСОБА_6 ,

встановив:

Представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_6 , перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. При цьому такі вимоги повинні відповідати положенням ст. 436 цього Кодексу.

Статтею 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

У касаційній скарзі представник потерпілого просить вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 26 лютого 2025 року скасувати й ухвалити судове рішення, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, й призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті із його реальним відбуванням.

Указана вимога не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції, визначеним ст. 436 КПК, за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки у випадку скасування судового рішення, суд касаційної інстанції може лише призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції або закрити кримінальне провадження, про що в касаційній скарзі не йдеться. Крім того, колегія суддів наголошує, що відповідно до змісту положень ч. 2 ст. 433, ч. 1 ст. 437 КПК, суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, про що у касаційній скарзі просить представник потерпілого.

Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Усупереч вказаній нормі закону до касаційної скарги додано, окрім належним чином оформленої копії оскарженої ухвали апеляційного суду, роздрукований з Єдиного державного реєстру судових рішень вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2024 року, де міститься знеособлена інформація про учасників судового розгляду, що позбавляє Верховний Суд можливості встановити належність даного рішення до особи засудженого та обставин провадження.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Суд касаційної інстанції, відповідно до приписів ст. 433 КПК, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Представник потерпілого в касаційній скарзі стверджує про недотримання судами вимог ст. 370 КПК щодо наведення достатніх мотивів про можливість звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

В обґрунтування касаційної скарги наводить ряд обставин, які, на його переконання, свідчать про неможливість виправлення засудженого без реального відбування покарання. Водночас, указує на обставини щодо вчинення останнім домашнього насильства, які доводяться відповідними судовими рішеннями.

Натомість про те, що абиякі обставини, які би могли вплинути на призначення засудженому ОСОБА_6 покарання або звільнення від його відбування, не були враховані судом першої інстанції, в касаційній скарзі не йдеться. Також представник потерпілого не указує, чи було у місцевого суду достатньо підстав, в аспекті приписів ст. 92 КПК, для врахування обставини щодо вчинення засудженим домашнього насильства, про що, серед іншого, йдеться у касаційній скарзі, якщо так, то яких порушень суд першої інстанції припустився під час їх оцінки, з огляду на положення ст. 94 КПК.

Зі змісту доданої до касаційної скарги копії ухвали Чернівецького апеляційного суду від 26 лютого 2025 року вбачається, що аналогічні доводам касаційної скарги представника потерпілого питання, зокрема щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, були предметом оцінки суду апеляційної інстанції за його апеляційною скаргою, однак касаційна скарга не містить обґрунтування того, яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено цим судом при апеляційному перегляді вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2024 року, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, щодо його здійснення.

З огляду на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, викладене вище перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 26 лютого 2025 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3