Єдиний унікальний номер 341/661/25
Номер провадження 1-кп/341/131/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000262, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2025 року на розгляд до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України. Ухвалою слідчого судді від 06.03.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04.05.2025 року включно.

Прокурор під час підготовчого судового засідання подав до суду клопотання про обрання (продовження) запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою терміном 60 днів без визначення розміру застави, Клопотання отримане обвинуваченим та захисником у встановленому КПК України порядку. В клопотанні прокурор зазначає що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та вказує на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5, частини 1 статті 177 КПК України. Також вказує, що ризики, які мали місце на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, не маючи міцних соціальних зв`язків, може у будь-який момент покинути місце свого постійного проживання та переховуватись від слідства і суду, оскільки після вчинення кримінального правопорушення він покинув місце події та переховувався від органів досудового розслідування, з метою його затримання застосовувались негласні слідчі розшукові дії, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду. Також прокурор зазначає про наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, як незаконний вплив на свідків, оскільки він може негативно впливати на них шляхом їх залякування, Про це свідчать і покази допитаної як свідка ОСОБА_7 яка вказала, що їх сім`я боїться ОСОБА_4 , оскільки були випадки коли він. їх бив, сину ОСОБА_8 зламав ребра, їй викручував руки. Крім того існує також ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, тобто вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вищевказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення виконання процесуальних рішень. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застави чи особистого зобов`язання неможливо, оскільки ОСОБА_6 ніде не працює, будучи мобілізованим до лав ЗСУ самовільно покинув військову частину, не має міцних соціальних зв`язків та осіб, які б викликали довіру та поручились за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

. Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме злочину, пов`язаного із насильством, та особу обвинуваченого, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді триманні під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Прокурор у підготовчому судовому засіданні клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав з підстав наведеному у ньому, просив його задовольнити

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання просив обрати щодо нього інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що наміру ухилятись від органів досудового розслідування та суду він не мав.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив обрати щодо ОСОБА_4 інший, більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначив, що у сторони обвинувачення немає жодних підтверджень переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та доказів, що обвинувачений може вплинути на свідків, а отже відсутні ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення підготовчого засідання без її участі, оскільки перенесла два інсульти та за станом здоров`я не може прийняти у ньому участь.

У частині 3 статті 315 КПК України зазначено, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим. Отже за правилами частини 3 статті 315 КПК України суд з урахуванням думки інших присутніх учасників підготовчого судового засідання вирішує питання про обрання, доцільність зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, обраного обвинуваченому з урахуванням ризиків, визначених статтею 177 КПК, та обставин кримінального провадження. Суд продовжує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до порядку, визначеного Главою 18 КПК України, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні. При цьому про право вирішення судом самостійно питання щодо продовження запобіжного заходу, який має обмежений строк дії (домашній арешт, тримання під вартою), та порядок розгляду цього питання статтею 315 КПК України не визначені. Оскільки при направленні обвинувального акта до суду запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування (для запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою), тому за наявності клопотання сторони обвинувачення суд під час підготовчого судового засідання вправі продовжити строк тримання під вартою в межах, визначених частиною 1 статті 197 КПК України.

Таким чином, можна дійти висновку про те, що за наявності клопотання сторони обвинувачення має бути вирішено саме питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , оскільки строк тримання під вартою останнього завершується 04.05.2025 року.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених статтею 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_4 під вартою з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Враховуючи вимоги частини 3 статті 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , визначених частиною 1 статті 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення; переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків.

З огляду на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд оцінює заявлений стороною обвинувачення ризик переховування ОСОБА_4 від суду, виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, в сукупності з іншими обставинами, якими підтверджується наявність такої небезпеки.

Так, ОСОБА_6 в силу статті 89 КК України раніше не судимий, але притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти здоров`я особи, перебуваючи на військовій службі в лавах ЗСУ, самовільно залишив військову частину. Крім того, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого останньому може бути призначено покарання від семи до десяти років позбавлення волі. Щодо ОСОБА_4 здійснювались оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення його місця знаходження, внаслідок його ухилення від органів досудового розслідування.

Вказані обставини свідчать про негативну репутацію ОСОБА_4 та наявність ризиків передбачених пунктами 1 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: можливості переховування обвинуваченого від суду та можливості вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення.

Суд також погоджується із наявністю ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків, оскільки обвинуваченому відоме місце їх проживання, і перебуваючи на волі, з метою зменшення своєї участі у вчиненні злочину, він може негативно впливати на них шляхом їх залякування. Суд звертає увагу, що на даний час кримінальне провадження не завершене, жоден з свідків у ньому не допитаний.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого; негативну репутацію, майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків, також судом враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Тому, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочинів, які йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених статтями 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились. Нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, судовий розгляд не завершено.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб (до 29.06.2025).

Крім того, згідно з частиною 4 статті 183 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, який спричинив загибель людини.

На підставі наведеного, керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196 197,199, 331, 369,372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою обчислювати з 01 травня 2025 року.

Строк дії ухвали - до 29 червня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Івано-Франківської установи виконання покарань №12».

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

СуддяОСОБА_10