Справа №705/2098/25
1-кп/705/826/25 УХВАЛА
01 вересня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченнямОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
У судовому засіданні 29.08.2025 захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 подано до суду клопотання про скасування арешту з майна та його повернення, в якому просила суд: скасувати арешт транспортного засобу марки «Renault» моделі «Kengoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який накладено на нього ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2025, або визначити інше місце його зберігання, зокрема у обвинуваченого ОСОБА_5 та повернути вказаний автомобіль обвинуваченому.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. 18.03.2025 слідчим проведено обшук, під час якого у ОСОБА_5 вилучено автомобіль марки «Renault» моделі «Kengoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває на даний час у його постійному користуванні.Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2025 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказаний автомобіль. В даному випадку вказаний транспортний засіб не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення або предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій. По своїй суті враховуючи склад кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , вказаний транспортний засіб не міг зберегти на собі його сліди чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Проте, навіть якщо припустити, що теоретично такий факт міг мати місце, то з моменту накладення арешту на авто (з 18.03.2025) по теперішній час слідчий мав достатньо часу для повторного огляду авто, проведення необхідних експертиз або інших процесуальних та слідчих дій, разом з тим цього здійснено не було та справа була направлена до суду. За таких умов підстав вважати автомобіль речовим доказом немає, як і немає потреби у подальшому перебуванні вказаного транспортного засобу під повним арештом та відсутні підстави для позбавлення власника користування своїм майном, за відсутності відповідного вироку суду. Перебування вказаного транспортного засобу під арештом та неможливість ним користуватися має негативні наслідки для обвинуваченого, оскільки останній та члени його сім`ї не мають у власності іншого транспортного засобу. ОСОБА_5 позбавлений можливості пересуватися на власному транспорті, тому вважає, що в даному випадку наявні підстави для скасування арешту вищезазначеного авто в частині користування ним.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила суд його задовольнити. Вказала, що на автомобілі немає ніяких доказів щодо слідів кримінального правопорушення. Спеціальній конфіскації або конфіскації автомобіль не підлягає. Просила також надати можливість користуватися автомобілем та визначити інше місце зберігання.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо скасування арешту з майна. Вказав, що арешт накладено на автомобіль, який є речовим доказом знаряддям вчинення злочину. В разі скасування арешту з майна чи часткового скасування, на його думку, обвинувачений може спотворити слідову інформацію, яка наявна на транспортному засобі, або приховувати його.
Вислухавши захисника та прокурора, ознайомившись зі змістом клопотання, дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2025 року накладено арешт на автомобіль марки «Renault» моделі «Kengoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яким фактично користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з указаною ухвалою арешт на автомобіль накладався з метою збереження речових доказів.
Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя, суд повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, особа, яка звертається з клопотанням про скасування арешту майна, має довести, що відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Судом встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, лише 29.08.2025 призначено до судового розгляду. На даній стадії кримінального провадження прокурором не долучені жодні докази, та судом такі не досліджені.
У клопотанні про скасування арешту майна не доведено, що на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу кримінального провадження, як арешт майна.
При цьому з-поміж іншого суд бере до уваги, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, та у подальшому може виникнути необхідність у проведенні додаткових експертиз із дослідженням транспортного засобу, який є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому він має бути збережений у тому стані, в якому був вилучений після вчинення інкримінованого правопорушення.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що на даній стадії судового розгляду клопотання про скасування арешту майна є передчасним.
Крім того, суд наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, а отже, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними та співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого суд висновує, що потреби в діях саме такого заходу забезпечення кримінального провадження виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи власника майна з метою виконання завдань кримінального провадження.
Враховуючи наведене, а також розумність і співмірність обмеження права власності з метою виконання завдань кримінального провадження, суд вважає, що особою, яка звернулась із клопотанням, відповідно до вимог ч. 1 ст.174 КПК України, не доведено, що арешт майна накладено необґрунтовано, а також, що потреба в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, відпала, у зв?язку із чим у задоволенні такого клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 174, 369-372 КПК України, суд
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1