ЄУН № 389/3688/20
Провадження №1-кп/389/388/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 20205 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001402 від 17.11.2020, №0001488 від 28.12.2020 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Знам`янка Друга Кіровоградської області, громадянки України, з середньою освітою, працюючої, одруженої, має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 11.02.2021 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту, -

обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно; незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно, за наступних обставин.

22.10.2020 в денний час доби (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим) ОСОБА_6 знаходилася в приміщенні службового кабінету ТОВ «Альянс», розташованого за адресою: вул. Кримська, 43 м. Знам`янка Кіровоградської області.

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_6 раптово виник умисел на таємне викрадення чужового майна (крадіжку), вчинене повторно, а саме на крадіжку належних ОСОБА_7 грошових коштів з шухляди робочого столу, який знаходився в приміщенні службового кабінету ТОВ «Альянс», розташованого за вказаною адресою.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що її злочинні дії не помічено сторонніми особами, ОСОБА_6 з шухляди робочого столу, який знаходився в приміщенні службового кабінету ТОВ «Альянс», розташованого за адресою: вул. Кримська, 43 м. Знам`янка Кіровоградської області, шляхом вільного доступу таємно повторно викрала належні ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 6000 грн.

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла, викраденими грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 6000 грн.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, 24.10.2022 в денний час доби (точної дати та часу досудового розслідування не виявилось можливим) ОСОБА_6 знаходилася в приміщенні службового кабінету ТОВ «Альянс», розташованого за адресою: вул. Кримська, 43 м. Знам`янка Кіровоградської області.

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_6 раптово виник умисел на таємне викрадення чужового майна (крадіжку), вчинене повторно, а саме на крадіжку належних ОСОБА_7 грошових коштів з шухляди робочого столу, який знаходився в приміщенні службового кабінету ТОВ «Альянс», розташованого за вказаною адресою.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що її злочинні дії не помічено сторонніми особами, ОСОБА_6 з шухляди робочого столу, який знаходився в приміщенні службового кабінету ТОВ «Альянс», розташованого за адресою: вул. Кримська, 43 м. Знам`янка Кіровоградської області, шляхом вільного доступу таємно повторно викрала належні ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 4500 грн., які сховала у шкарпетку правої ноги з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на таємне повторне викрадення належних ОСОБА_7 грошових коштів до кінця, а саме подальшого переміщення викрадених коштів за межі приміщення для розпорядження ними на власний розсуд.

При спробі покинути вищевказане приміщення службового кабінету ТОВ «Альянс» ОСОБА_6 була викрита у вчиненнівказаного злочину ОСОБА_7 , внаслідок чого не вчинила всіх дій, які вважала за необхідне для доведення злочину до кінця.

Таким чином ОСОБА_6 з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином, скоїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 скоїла незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України визнала повністю і надав суду показання згідно з яким дійсно, 22.10.2020 здійснила крадіжку із службового кабінету ТОВ «Альянс» належні ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 6000 грн. А 24.10.2020 хотіла викрасти із службового кабінету ТОВ «Альянс» належні ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 4500 грн., проте була викрита. У вчиненому щиро розкаюється, просила суворо не карати.

Представник потерпілого у судовому засіданні вимоги, поданих цивільних позовів провідшкодування, заподіяної кримінальними правопорушеннями:

-майнової шкоди в сумі 6000 грн. моральної шкоди в розмірі 30000 грн. та витрат пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 1500 грн. (кримінальне правопорушення, що мало місце 22.10.2020 року);

-майнової шкоди в сумі 4000 грн. моральної шкоди в розмірі 30000 грн. та витрат пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 1500 грн. (кримінальне правопорушення, що мало місце 24.10.2020 року) підтримав, але просив врахувати часткове відшкодування матеріальної шкоди на суму 6000 грн. Покарання обвинуваченій залишив на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, вина обвинуваченої ОСОБА_6 , в скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушеннь встановлена судом і підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР за №0001402 від 17.11.2020 за фактом викрадення коштів потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 134);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 17.11.2020 від ОСОБА_7 , який повідомив про крадіжку належних йому коштів в сумі 6000 грн (а.с. 135);

- протоколом огляду місця події від 19.11.2020 за участю потерпілого ОСОБА_7 , який в приміщенні кабінету №309 ВП ГУНП м.Знам`янка, детально розповів про обставини скоєння у нього крадіжки належних йому коштів (а.с. 136);

- витягом з ЄРДР за №0001488 від 28.12.2020 за фактом викрадення коштів потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 144);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 28.12.2020 від ОСОБА_7 , який повідомив про крадіжку належних йому коштів в сумі 4500 грн (а.с. 145);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.12.2020 за участю ОСОБА_4 яка розповіла про факти викрадення нею коштів належних потерпілому ОСОБА_7 (а.с. 146-147).

За таких обставин, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_6 доведеною, а її дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно; незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України, а також роз`ясненнями, викладеними у п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних обвинуваченою кримінальних правопорушень, які, згідно зі ст.12 КК України, закон класифікує як нетяжкі злочини, мотив та мету вчинених злочинів, що ОСОБА_6 раніше судима, на обліку і лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, висновок досудової доповіді.

Відповідно до вимог ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини.

Обставин, які в силу ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість скоєних ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують її покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без її ізоляції від суспільства, застосувавши до обвинуваченої положення ст.75 КК України, що на думку суду, з урахуванням наведених обставин справи та особи ОСОБА_6 , саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень зі сторони обвинуваченої.

Згідно ст.28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної і моральної шкоди від злочину вправі при провадженні у кримінальній справі пред`явити позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст.128 КПК України суд, постановляючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову. У разі повного або часткового задоволення позову суд має навести відповідні докази, провести розрахунки розміру відшкодування, а також вказати норми матеріального права, на підставі яких вирішується позов.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що:

-цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди в розмірі 6000 (шість тисяч)грн. 00 коп.( за епізодом від 22.10.2020 року) залишити без розгляду, оскільки обвинувачена відшкодувала, завдану шкоду, що підтверджується відповідними квитанціями, та що у свою чергу підтверджено і представником потерпілого у судовому засіданні;

Крім того, слід відмовити в задоволенні цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди в розмірі 4000 (шість тисяч)грн. 00 коп.( за епізодом від 24.10.2020 року), оскільки ані потерпілим ані його представником не доведено матеріально-правові підстави для його задоволення.

Щодо цивільних позовів потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування 30000 грн моральної шкоди за епізодом від 20.10.2020 року та 30000 грн. за епізодом від 24.10.2020 року, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, в рішенні «Тома проти Люксембургу» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, судом враховано тяжкість завданої потерпілому моральної шкоди, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті потерпілого. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд враховує, що такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винуватого.

Вирішуючи заявлені цивільні позови, суд, виходячи з принципів достатності та виваженості, оцінивши доводи потерпілого на підтвердження заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що дійсно останньому завдано моральну шкоду, тому вважає, що така шкода повинна бути відшкодована у розмірі 3000 грн. за епізодом від 22.10.2020 року та 2000 грн. за епізодом від 24.10.2020 року, оскільки вимоги про стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого по 30000 грн. за кожний епізод відшкодування моральної шкоди, суд вважає належним чином не вмотивованими, такі суми не відповідають тяжкості та характеру завданої шкоди, як наслідок останні підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (частина перша статті 126 КПК України). Ухвалючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі (пункт 13 частини першої статті 368 КПК України). Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів (частина друга статті 126 КПК України). Питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується, у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України. Якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку. А тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства (постанова ВП ВС від 21.1.2018 справа №462/6473/16-ц, провадження №14-400 цс18).

Відповідно до припису ч.5 ст.128 КПК України, ст.134 ЦПК України передбачається вимога до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Наслідком невиконання цього обов`язку є право суду відмовити у відшкодуванні судових витрат, крім витрат на сплату судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону в доведенні іншої фактичної суми судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі істотного збільшення або зменшення заявленої до відшкодування суми судових витрат порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком сторона повинна довести неможливість передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку або поважність причин зменшення суми.

Виходячи із змісту статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог відшкодування таких витрат.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати, окрім інших, складаються з витрат на правову допомогу.

У зв`язку з документальним підтвердженням понесених потерпілими витрат на правничу допомогу, вимоги про стягнення витрат пов`язаних з отриманням правничої допомоги суму 1500 грн. за епізодом від 22.10.2020 року та 1500 грн. за епізодом від 24.10.2020 року. підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовано.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.100, 124, 349, 367, 368, 373,374,377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання за:

ч.2 ст.185 КК України у виді 2 -х (двох) років позбавлення волі;

ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді двох (2) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди в розмірі 6000 (шість тисяч)грн. 00 коп.( за епізодом від 22.10.2020 року) залишити без рогляду.

Відмовити в задоволенні цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди в розмірі 4000 (шість тисяч)грн. 00 коп.( за епізодом від 24.10.2020 року).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.( за епізодом від 22.10.2020 року)

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.( за епізодом від 24.10.2020 року)

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 , витрати пов`язані з отриманням правничої допомоги в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. ( за епізодом від 22.10.2020 року)

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 , витрати пов`язані з отриманням правничої допомоги в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.( за епізодом від 24.10.2020 року)

Речовий докази по кримінальному провадженні - аркуш паперу формату А4 з рукописним текстом, виконаним ОСОБА_6 , вилучений 18.11.2020 в ході проведення огляду місця події приміщення службового кабінету №308 Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1