Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3663/24
Провадження № 1-кп/376/150/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника ювенальної поліції ОСОБА_7 ,

представника органу опіки та піклування Сквирської міської ради ОСОБА_8 ,

розглянувши відкритому у підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 241 112 60 000 188 від 02.07.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руда Сквирського району Київської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

Встановив:

30.06.2024 у період часу з 15 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на території Шамраївського гранітного кар`єру, що знаходиться за адресою: Київська область Білоцерківський район, с. Шамраївка за координатами: 49,74474 29,85310.

У цей час неповнолітній ОСОБА_4 побачив, залишену потерпілим ОСОБА_9 без нагляду на дерев`яному пеньку поблизу водойми на Шамраївському гранітному кар`єрі, чоловічу сумку - барсетку з написом «Ander Armour», в середині якої знаходився належний останньому гаманець чорного кольору та мобільний телефон Apple iPhone 13 Pro MAX 128 GB.

Надалі, у неповнолітнього ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, здійснив крадіжку сумки - барсетки з написом «Ander Armour», що належить потерпілому ОСОБА_9 та в якій знаходилися гаманець чорного кольору та бувший у використанні мобільний телефон марки «Apple» iPhone 13 Pro MAX 128 GB з ІМЕI 1 : НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 23499 грн. 67 коп. (двадцять три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять гривень шістдесят сім копійок).

В подальшому, неповнолітній ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

20.12.2024 між прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_9 була укладена угода про визнання винуватості.

Така угода відповідає вимогам ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, узгоджують вид покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік. Згідно ч. 2 ст. 591 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Також покласти на ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 591 КК України: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Сторони розуміють наслідки вимог ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ст. 3891 КК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував збитки потерпілому та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, просив її затвердити, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому зрозумілі.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримала думку захисника.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі.

Представник ювенальної поліції ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала думку прокурора щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Представник органу опіки та піклування Сквирської міської ради ОСОБА_8 в судовому засіданні також підтримала думку прокурора щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явився, 20.12.2024 подав заяву у якій вказує, що обвинувачений відшкодував завдану йому шкоду в повному обсязі, претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не має, не заперечував щодо укладення угоди про визнання винуватості. Крім того, просив проводити розгляд без його участі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з вимогами ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який є неповнолітнім, раніше не судимий, щиро кається, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, а також компрометуючих матеріалів на ОСОБА_4 до Служби у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради не надходило.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд не встановив.

Сукупність вказаних обставин свідчить про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, а саме: перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції статті.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.12.2024 між прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене, з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про доцільність та достатність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для його виправлення, застосувавши положення ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на один рік. Згідно ч. 2 ст. 591 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Також покласти на ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 591 КК України: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 241 112 60 000 188 від 02.07.2024 Висновок експерта від 14.10.2024 № СЕ-19/111-24/53920-ТВ вартість витрат складає 1989,75 грн., які відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Ураховуючи, що обвинувачений є неповнолітньою особою, тому судові витрати підлягають стягненню з його законного представника, а саме матері ОСОБА_5 .

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 59 1,66, 67, 69,75, 76, 185 КК України, статтями 100, 124,314, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395, 424, 468, 469, 470, 472, 476 КПК України, 49 2 КВК України, суд

Ухвалив:

Затвердити угоду, укладену 20.12.2024 між прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_9 , про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в кримінальному провадженні № 0000188 від 02.07.2024 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

Згідно ч. 2 ст. 591 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 1 ст. 492 КВК України, строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 591 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

Сумку - барсетку, гаманець, банківські картки, посвідчення водія, паспорт, які передано під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000188 від 02.07.2024 урозмірі 1989,75 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1