15.07.2025 Єдиний унікальний № 371/1107/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

15 липня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/1107/25

Провадження № 1-кс/371/242/25

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000089, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2025 року за частиною першою статті 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Клопотання про арешт майна подано слідчому судді 14 липня 2025 року.

Слідчий суддя перевірила зміст клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подано клопотання.

Клопотання обґрунтовано тими обставинами, що сектором дізнання Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 предметом у виді частини розбитої скляної пляшки, який мав місце на території автозаправної станції «ОККО», яка розташована за адресою: вулиця Соборності, 147А міста Миронівка Обухівського району Київської області.

13 липня 2025 року місце події було оглянуто, в ході огляду виявлено та вилучено скляні частини битої коричневої пляшки з жовтою етикеткою та скляні частини битої зеленої пляшки з білою етикеткою.

За позицією дізнавача вилучені скляні частини битих пляшок, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки, ймовірно, містять сліди кримінального правопорушення та можуть бути об`єктами досліджень та використані як доказ у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до частини першої статті 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 40-1 КПК України, дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

За положеннями статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дізнавач про розгляд клопотання повідомлений належно, в судове засідання не з`явився. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту сьомого частини другої статті 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі статей 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Оцінка наданих матеріалів вказує на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Згідно положень частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України, метою арешту майна є, в тому числі, забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 даної норми встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно положень частини першої статті 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

13 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089, на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення, внесені відомості за частиною першою статті 125 КК України за фактом нанесення тілесних ушкоджень. Такі обставини підтверджені даними Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За встановленим під час досудового розслідування обставинами, 13 липня 2025 року на території автозаправної станції «ОККО», яка розташована за адресою: вулиця Соборності, 147А міста Миронівка Обухівського району Київської області, в ході суперечки невідомою особою частиною скляної пляшки потерпілому ОСОБА_3 нанесено тілесні ушкодження у виді ран та порізів лівої вушної раковини.

13 липня 2025 року дізнавачем СД ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області проведено огляд території автозаправної станції «ОККО», яка розташована за адресою: вулиця Соборності, 147А міста Миронівка Обухівського району Київської області, в ході якого виявлено та вилучено : скляні частини битої коричневої пляшки з жовтою етикеткою, які було поміщено до номерного поліетиленового пакету № PSP 2246550; скляні частини битої зеленої пляшки з білою етикеткою, які було поміщено до номерного поліетиленового пакету № WAR 1976749.

Результати огляду, згідно з правилами частини першої статті 104 КПК України, зафіксовані в протоколі.

На підтвердження встановлених обставин кримінального правопорушення дізнавачем до клопотання додано копії рапорта старшого інспектора чергового ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 13 липня 2025 року, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13 липня 2025 року, протоколу допиту потерпілого від 13 липня 2025 року, протоколу огляду місця події від 13 липня 2025 року, ілюстративної таблиці до протоколу огляду місця події від 13 липня 2025 року.

Додані до клопотання письмові докази вказують на наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 125 КК України.

Постановою дізнавача від 13 липня 2025 року вилучені матеріальні об`єкт визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати речових доказів Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області.

Такі обставини підтверджені даними постанови дізнавача про визнання предметів речовими доказами від 13 липня 2025 року.

Відповідно до положень частини другої статті 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі, майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно приписів частини другої статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Предмети у виді скляних частин битих пляшок, є такими, що, ймовірно, були знаряддям вчинення правопорушення, містять сліди вчинення кримінального правопорушення.

Ці предмети, згідно приписів статті 98 КПК України, може бути розцінено як речові докази вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

Поряд з цим, предмети (об`єкти) у виді скляних частини битих коричневої та зеленої пляшок не є майном в розумінні цивільного законодавства України.

Дійсно, згідно з частиною сьомою статті 237 КПК України «вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном», яке, за змістом статей 167, 169 КПК України, має бути або арештованим, або повернутим особі, в якої воно вилучене.

Проте, в наведених нормах йдеться про речі та документи.

Річ як об`єкт цивільних правовідносин - це предмет матеріального світу в своєму природному стані або ж такий, що створено в результаті людської діяльності, задовольняє певні потреби суб`єктів цивільних правовідносин і щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Отже, загальновизнаними в теорії цивільного права ознаками речі є її властивості задовольняти потреби людини, бути об`єктом цивільно-правового обігу, мати споживчі якості. Не можуть бути визнані речами предмети матеріального світу, які не наділені корисними властивостями. Юридичне значення відіграють лише ті речі, які мають корисні властивості, що дозволяє їх експлуатувати.

Під час огляду можуть вилучатися будь-які предмети, що мають значення для кримінального провадження, зокрема й сліди та предмети, на яких вони залишилися. Перші з них (сліди), поза всяким сумнівом, не є речами, останні - не стають ними автоматично, оскільки не завжди мають юридичні ознаки речі, а отже, не можуть вважатися тимчасово вилученими й піддаватися арешту.

На речові докази, які не являються річчю, і не можуть належати фізичній чи юридичній особі, арешт не може бути накладений, так як такі докази є результатом фіксації певних слідів правопорушення або предметом, на якому залишилися сліди правопорушення.

Оскільки речові докази у виді скляних частин битих коричневої та зеленої пляшок не мають юридичних ознак речі, то вони не підлягають поверненню за результатами відмови в задоволенні клопотання про його арешт.

Обставини, які досліджені під час розгляду клопотання та оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України, не свідчать про обґрунтованість клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 110, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити у задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000089, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2025 року за частиною першою статті 125 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1