Справа № 161/1864/24
Провадження № 1-кп/161/312/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 16 травня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003285 від 25.10.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Піщанка, Піщанського району, Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, раніше судимого, зокрема востаннє:

- 05.10.2020 р. вироком Ямпільського районного суду Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. 24.08.2023 року звільнений з місць позбавлення волі після відбуття терміну покарання.

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 24 жовтня 2023 року, в період часу з 16 години 00 хвилин по 16 годину 28 хвилин, (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, незаконно привласнив банківську картку АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 , з магнітним носієм інформації та функцією «Pay Pass» розрахунку, яка знаходилася на холодильнику, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ КБ "Приват Банк" і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, із наявними на рахунку грошовими коштами, які належали ОСОБА_6 , з метою подальшого незаконного використання, шляхом обготівкування грошових коштів.

Крім того, він же, 24 жовтня 2023 року близько 16 години 28 хвилини, перебуваючи поблизу будинку №6 по проспекту Соборності у місті Луцьк, Волинської області, діючи умисно, використовуючи належну потерпілій ОСОБА_6 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» «CAVО0705», що розташований за вище вказаною адресою, під час авторизації за допомогою вищевказаної банківської картки змінив фінансовий номер потерпілої, тим самим здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав можливість отримувати інформацію, про стан належного ОСОБА_6 банківського рахунку, якому вона не була адресована.

Крім того, він же 24 жовтня 2023 року о 16 годині 33 хвилини, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, Указом Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено строком на 90 діб, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 27 липня 2023 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу банкомату АТ КБ «ПриватБанк» «CAVО0705», що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, 6, використовуючи належну потерпілій ОСОБА_6 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та достовірно знаючи пароль до вище вказаної банківської картки яка емітована на ім`я останньої, без відому та попереднього дозволу держателя банківської картки, шляхом проведення операції по зняттю готівки, таємно викрав із рахунку вказаної картки грошові кошти у сумі 10 000 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується привласнення офіційного документу, вчиненого із корисливих мотивів, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місцях та часу подій, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що присвоїв банківську картку АТ КБ "Приват Банк" належну потерпілій ОСОБА_6 , в якій в подальшому змінив фінансовий номер та зняв кошти в сумі 10 000 гривень. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, завдані збитки потерпілій відшкодовані.

В судове засідання не з`явилася потерпіла ОСОБА_6 , однак суду подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, вказала, що завдані збитки їй відшкодовані, при призначення покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у привласненні офіційного документу, вчиненими із корисливих мотивів, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.357 КК України, також своїми умисними діями, які виразилися у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.361 КК України, а також своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків та тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки такі обставини встановлені в ході судового розгляду.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, при цьому повністю визнав свою винуватість, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

Згідно статті 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, думки потерпілої щодо призначення міри покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи строк покарання, передбачений санкціями закону, за якими визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.1 ст.357, ч.1 ст.361 КК України у виді обмеження волі , а за ч.4 ст.185 КК України, із врахуванням положень ст.69-1 КК України.

Остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, суд призначає шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки обвинувачений щиро розкаявся та повністю відшкодував заподіяні збитки.

При цього, суд не знаходить підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, знову вчинив нові умисні корисливі злочини проти власності, в умовах воєнного стану та ухилявся від суду, внаслідок чого оголошувався у розшук.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 необхідно залишити попередній тримання під вартою з метою запобігти ризику, передбаченому ст.177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, суд зараховує в строк відбування покарання обвинуваченого термін його перебування під вартою у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч.1 ст.361 КК України у виді 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч.4 ст.185 КК України, із врахуванням ст.69-1 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30.04.2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази: оптичний диск- зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1