Справа № 296/6507/25
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області, стосовно неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000806 від 04.11.2024,-

ВСТАНОВИВ:

До судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшла скарга представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області, стосовно неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000806 від 04.11.2024.

Представник скаржника вказує, що 04.12.2024 у ОСОБА_3 під час санкціонованого обшуку було вилучено:

- мобільний телефон марки самсунг сірого кольору, IМЕI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з мобільним номером телефону НОМЕР_3 ;

- медичну картку амбулаторного хворого на ім?я: ОСОБА_3 ;

- знімки МРТ в кількості 3 шт., диск із записами результатів МРТ, описи МРТ 8 арк.

Арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, наразі ОСОБА_3 не є підозрюваним, а оскільки арешт на майно не накладено влвсник майна звернувся до слідчого з клопотанням про повернення вищевказаного майна проте отримав відмову слідчого.

Відмова слідчого повернути майно ОСОБА_3 змушує звернутися зі скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України.

Під час судового розгляду представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав з мотивів та підстав, що в ній вказані та просив задовільнити.

Слідчий ОСОБА_6 категорично заперечував проти задоволення скарги вказуючи, що в ухвалі на обшук надано прямий дозвіл на вилучення телефону та медичних докумнтів в тому числі і електронних, а тому таке майно не є тимчасово вилученим та не потребує обов`язкового арешту. Вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому воно потрібне органу досудового розслідування та не може бути повернуто ОСОБА_3 . Щодо статусу ОСОБА_3 то він дійсно не має статусу підозрюваного, проте в кримінальному провадженні №000319 від 05.04.2024 здійснюється досудове розслідування за фактом вилучених 16-17 жовтня 2024 в МСЕК № м.Житомира документів. У слідчтва є підстави вважати, що ряд осіб, серед який і ОСОБА_3 отримали групи інвалідності по підробним документам, наразі ведеться слідство та ймовірно в ЄРДР буде внесено відомості за відповідною частиною ст.190 КК України - шахрайство, рскільки є підозра, що особи по підробним документавм отримавши групу інвалідності отримують виплати і з Пенсійного фонду. Наразі всі обставини встановлюються та підозри не пред`явлені. З огляду на викладене просив відмовити представнику ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_4 в задоволенні скарги.

Слідчий суддя вислухавши представника скаржника та слідчого дослідивши клопотання та його додатки, а також докази надані слідчим встановив наступне.

04.12.2025 у справі №296/11214/24 слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира, в рамках кримінального провадження № 0000319 від 05.04.2024 за ч.3 ст.368, ч.3 ст.358 КК України, надав дозвіл на обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою : АДРЕСА_1 з метою відшукання тавилучення в тому числі мобільних телефонів, медичних документів в тому числі електронних.

Згідно протоколу обшуку від 19.12.2024 за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою : АДРЕСА_1 вилучено :

-мобільний телефон марки самсунг сірого кольору, IМЕI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з мобільним номером телефону НОМЕР_3 ;

- медичну картку амбулаторного хворого на ім?я: ОСОБА_3 ;

- знімки МРТ в кількості 3 шт., диск із записами результатів МРТ, описи МРТ 8 арк.

19.12.2024 постановою слідчого майно вилучене у ОСОБА_3 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №000319 від 05.04.2024 за ч.3 ст.368, ч.3 ст.358 КК України.

08.01.2025 телефон самсунг, який було вилучено адресою : АДРЕСА_2 оглянуто про що свідчить протокол огляду речей (мобільного телефону)

23.05.2025 ОСОБА_7 звернувся до слідчого з клопотанням та просив повернути йому майно, що було вилучене під час обшуку 19.12.2024, при цьому, посилався на ст.100 КПК України, частиною першої якою передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

30.05.2025 слідчий ОСОБА_5 виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення йому майна вказуючи, що оскільки слідчим суддею було надано дозвіл на його вилучення воно не є тимчасово вилученим.

Також слідчий надав витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 00806 від 04.11.2024 за ч.3 ст.368, ч.3 ст.358, ч.1 ст.369-2 КК України та постанови, про виділення матеріалів досудового розслідування від 12.11.2024 та 17.02.2025

Адвокат ОСОБА_4 надав докази, що ОСОБА_3 має відстрочку від призову по догляду за батьком інвалідом 2 групи та не використовує свою групу інвалідності для відстрочки від призову.

Розглянувши клопотання слідчий суддя прийшов наступного.

Приписами ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони відповідають одній з ознак п.п. 1-4 вказаної статті.

При цьому, оцінка підстав віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК України залежить також від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.

Статтею 168 КПК України передбачено випадки за яких можливо тимчасово вилучати майно, зокрема згідно частиною 2 цієї статті тимчасове вилучення здійснюється під час обшуку.

Відповідно до ст. 234 КПК України вказана слідча дія, проводиться на підставі ухвали слідчого судді, в якій, з-поміж іншого, мають міститися відомості про речі та документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук (п. 6 ч.2 ст. 235 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що необхідність зазначення таких відомостей узгоджується із тим, що під час розгляду клопотання про надання дозволу на обшук слідчий/прокурор, серед іншого, має довести достатність підстав вважати, що відповідні речі та документи мають значення для досудового розслідування, відомості, які в них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду, а також, можливість перебування таких речей та документів у зазначеному житлі чи іншому володінні особи (п.п. 2-4 ч. 5 ст. 234 КПК України).

Враховуючи вищезазначене, при вирішенні питання про дозвіл на проведення обшуку, здійснюється судовий контроль за втручанням у право власності осіб, зокрема щодо конкретного обсягу майна, яке має значення для конкретного кримінального провадження та яке, за умови подальшого дотримання встановлених законом правил отримання доказової інформації із таких речей і документів та її фіксування, забезпечуватиме правомірність утримання такого майна органом досудового розслідування.

Статтею 236 КПК України встановлено порядок проведення обшуку, розрізнено статус майна, яке може вилучатися під час такої слідчої дії. Така різниця у статусі обумовлена відмінностями у подальшому процесуальному оформленні майна у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінністю в питанні повернення власнику.

Так, положення частини 7 статті 236 КПК України передбачають, що предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

04.12.2025 у справі №296/11214/24 слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира, в рамках кримінального провадження № 0000319 від 05.04.2024 за ч.3 ст.368, ч.3 ст.358 КК України, надав дозвіл на обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою : АДРЕСА_1 з метою відшукання тавилучення в тому числі мобільних телефонів, медичних документів в тому числі електронних.

Згідно протоколу обшуку від 19.12.2024 за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою : АДРЕСА_1 вилучено :

-мобільний телефон марки самсунг сірого кольору, IМЕI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з мобільним номером телефону НОМЕР_3 ;

- медичну картку амбулаторного хворого на ім?я: ОСОБА_3 ;

- знімки МРТ в кількості 3 шт., диск із записами результатів МРТ, описи МРТ 8 арк.

19.12.2024 постановою слідчого майно вилучене у ОСОБА_3 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №000319 від 05.04.2024 за ч.3 ст.368, ч.3 ст.358 КК України.

23.05.2025 ОСОБА_7 звернувся до слідчого з клопотанням та просив повернути йому майно, що було вилучене під час обшуку 19.12.2024, при цьому, посилався на ст.100 КПК України, частиною першої якою передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

30.05.2025 слідчий ОСОБА_5 виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення йому майна вказуючи, що оскільки слідчим суддею було надано дозвіл на його вилучення воно не є тимчасово вилученим.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2020 №457/1485/13-к зроблено висновок,що КПК не передбачає необхідності накладеня арешту на майно, дозвіл на відшукання якого надано в ухвалі про проведення обшуку.

Отже, слідчий суддя робить висновок, що вказане майно не є тимчасово вилученим та на нього не поширюється порядок передбачений п.1 ч.1 ст.169 КПК України та процедура за ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 КПК України.

З огляду на що посилання представника скаржника на відсутність арешту, як підставу повернення майна є неспроможними

Наразі вилучене майно має лише статус речового доказу.

За приписами ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Як вже зазначалося арешт майна слідчим до спірного майна не застосований, це в свою позбавляє володільця майна ефективних засобів судового захисту від можливих зловживань з боку органу досудового розслідування, оскільки:

- ухвали про дозвіл на обшук приймаються без участі зацікавлених осіб та не підлягають апеляційному оскарженню;

- тривале утримання вилученого майна на підставі ухвали про дозвіл на обшук (в тому числі для проведення судової експертизи) без накладення арешту позбавляє володільця майна (а) права відстоювати свою позицію при розгляді клопотання про арешт на майно слідчим суддею (який має перевірити чи дійсно вилучене майно відповідає ознакам речових доказів чи іншим вимогам),

- доступу до апеляційного оскарження ухвали про арешт (пункт 9 частини 1 статті 309 КПК) та можливості клопотати про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

08.01.2025 телефон самсунг, який було вилучено адресою : АДРЕСА_2 оглянуто про що свідчить протокол огляду речей (мобільного телефону)

Оскільки потреби в арешті у слідства нема, інакше б воно вже звернулося до слідчого судді з таким клопотанням, отже і майно, що має лише статус речового доказу визначеного слідчим, а не слідчим суддею, воно має бути повернуто власнику чи його представнику, оскільки з моменту його вилучення минулобільше 6 місяців, що є занадто тривалим, та суперечить приписам ч.1 ст.100 КПК України,а також відсутні підстави передбачені ст. 160-166, 170-174 КПК України для його утримання.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що скарга представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

З огляду на що слідчим суддею постановляється ухвала про зобов`язання слідчого вчинити певну дію, як те передбачено п.3 ч.2 ст.307 КПК України

Керуючись п.3 ч.2 ст.307 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 - задовільнити.

Зобов`язати слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_8 повернути ОСОБА_3 чи його представнику адвокату ОСОБА_4 майно що вилучене 19.12.2023 за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою : АДРЕСА_1 в межах кримінального провадження № 0000319 від 05.04.2024 за ч.3 ст.368, ч.3 ст.358 КК України, а саме :

-мобільний телефон марки самсунг сірого кольору, IМЕI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 з мобільним номером телефону НОМЕР_3 ;

- медичну картку амбулаторного хворого на ім?я: ОСОБА_3 ;

- знімки МРТ в кількості 3 шт., диск із записами результатів МРТ, описи МРТ 8 арк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголошено 19.06.2025

Суддя ОСОБА_1