УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 220 220 000 000 001 62 від 18.04.2022,

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2023 (справа № 761/9689/23) в рамках кримінального провадження №0000162 від 18.04.2022, в частині корпоративних прав ТОВ «ШОЛЬЦ УТИЛІЗАТОР АГ», що належать ОСОБА_4 .

Обгрунтовуючи доводи свого клопотання, представник заявника зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, при цьому стороною обвинувачення не доведено, що таке майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, у зв`язку із невідповідністю такого майна ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження підлягає скасуванню.

В судове засідання представник власника майна не з`явився, звернувся із заявою про участь в режимі відеоконференції, разом з тим забезпечити участь адвоката не вдалося з технічних причин.

Прокурор, будучи належним чином та завчасно повідомленим, в судове засідання також не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ГСУ СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 220 000 000 001 62 від 18.04.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено достатні підстави вважати, що не пізніше 2015 року громадянином України ОСОБА_5 організовано злочинну схему, спрямовану на: ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів); легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом; посередництво між тіньовим сектором економіки та суб`єктами господарювання реального сектору економіки; протиправне відшкодування ПДВ та у подальшому - провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором російською федерацією, фінансування держав російської федерацієї та республіки білорусь. Вказані дії вчиняються на території України та російської федерації, окрім іншого, шляхом укладення фіктивних (безтоварних) господарських договорів з суб`єктами господарювання реального сектору економіки, обготівкування в інтересах вказаних суб`єкт коштів (під власний відсоток).

На переконання органу досудового розслідування до відповідної злочинної схеми ОСОБА_5 залучив: колишню дружину ОСОБА_6 ; батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; спільників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших фізичних осіб; підконтрольні суб`єкти господарювання, зареєстровані в Україні, рф, республіці білорусь, Кіпрі та інших країнах.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2023 в рамках кримінального провадження №0000162 від 18.04.2022 було накладено арешт, в тому числі на корпоративних прав ТОВ «ШОЛЬЦ УТИЛІЗАТОР АГ», що належать ОСОБА_4 .

При цьому арешт на таке майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з вимогами ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як встановлено в судовому засіданні, арешт на майно, яке є предметом клопотання, було накладено з метою забезпечення речових доказів, а з урахуванням особливостей кримінального провадження, зокрема обставин, які досліджуються в ході досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що такий арешт цілком прийнятним та необхідним, в тому числі і на поточний момент.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що матеріали клопотання не містять належного документального підтвердження, що арешт накладено необґрунтовано або що у подальшому відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею враховано, що відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника про скасування арешту майна.

Слід окремо зазначити, що слідчим суддею неодноразово здійснювався розгляд аналогічного клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, при цьому будь-яких інших доводів, які не були зазначенні під час попереднього розгляду, які б свідчили про те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, адвокатом надано не було.

Керуючись ст.ст.98, 170, 174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2023 (справа № 761/9689/23) в рамках кримінального провадження № 220 220 000 000 001 62 від 18.04.2022.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя