Справа № 202/3665/25
Провадження № 1-кс/202/2939/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

21 квітня 2025 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 ,

представників власника майна адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000101 від 21.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 з погодженим прокурором клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000101 від 21.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 16 квітня 2025 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді Медичного директора зі стаціонарної та амбулаторної паліативної допомоги комунального підприємства «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради» (далі підприємство, КП «ДОГВВ» ДОР») являючись службовою особою,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер власних дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою власного незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, в приміщені службового кабінету, розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна 14, оголосив ОСОБА_8 протиправну вимогу - надати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 32 000 гривень для себе, за вчинення ним, як службовою особою, безперешкодного оформлення на стаціонарне лікування до паліативного відділення ОСОБА_9 , якому відповідно до направлення сімейного лікаря від 13.03.2025 № 6300-3078-2666-2385 була рекомендована госпіталізація та паліативна допомога.

При цьому, відповідно до «Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2025 році», який затверджено Постановою КМУ від 24.12.2024 № 1503, вказана медична послуга надається безкоштовно, за наявності направлення медичного лікаря та відповідності пацієнта, зазначеним у постанові критеріям.

В подальшому, 15.04.2025 року ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 , знаходячись у своєму у службовому кабінеті комунального підприємства «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради, який розташований за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, буд. 14, приблизно об 09 год. 45 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_10 , неправомірну вигоду у сумі 28 000 гривень, купюрами номіналом 500 гривень у кількості 56 купюр, за вчинення ним, як службовою особою, безперешкодного оформлення на стаціонарне лікування до паліативного відділення ОСОБА_9 , який відповідно до направлення сімейного лікаря від 13.03.2025 № 6300-3078-2666-2385 направлений для госпіталізації і отримання паліативної допомоги та для забезпечення ОСОБА_9 необхідним лікуванням та доглядом.

15.04.2025 ОСОБА_7 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході розслідування кримінального провадження доказами.

В рамках вказаного кримінального провадження, 15.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду, було проведено обшук транспортного засобу автомобіль Jeep Compass д.р.н. НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), за результатами якого було вилучено вказаний транспортний засіб та ключ до нього.

15.04.2025 вилучені речі та автомобіль в порядку ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами.

Слідчий, беручи до уваги вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, та можливої конфіскації майна, просив накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку транспортний засіб Jeep Compass д.р.н. НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ). Заборонити будь-яким особам, користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

У судовому засіданні слідчий вимоги клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні. Слідчому судді надав пояснення аналогічні тим, що викладені в клопотанні.

Представники власника майна, адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого про арешт майна та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність передбачених законом підстав, зокрема відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за яке може бути призначене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Зазначили, що транспортний засіб придбаний в шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вилучений автомобіль під час проведення обшуку не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та відсутні підстави для позбавлення права користування ним.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, представників власника майна, дослідивши матеріали клопотання та долучені до них документи, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000101 від 21.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

В ході досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчинення вказаного кримінального правопорушення, якому 15 квітня 2025 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України, за якою проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 21.03.2025 року та, відповідно, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_7 передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено в судовому засіданні, в рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року, за наслідками розгляду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000101 від 21.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля Jeep Compass, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), який належить на праві власності та перебуває у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 квітня 2025 року на виконання ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року про надання дозволу на проведення обшуку, було проведено обшук автомобіля Jeep Compass, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), який належить на праві власності та перебуває у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вказаний транспортний засіб та ключ до нього.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15 квітня 2025 року вилучений під час обшуку транспортний засіб та ключ до нього визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000101 від 21.03.2025 року.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання слідчого про арешт майна подано через канцелярію суду 16 квітня 2025 року, що свідчить про дотримання строків, передбачених ч. 5 ст.171 КПК України.

Згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно вилучене 15.04.2025 року в ході проведення обшуку транспортного засобу, з метою забезпечення збереження майна та можливої конфіскації майна, як виду покарання, шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження, а саме на автомобіль Jeep Compass, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ).

Разом з цим, слідчий суддя не вбачає необхідності позбавлення права користування власника транспортним засобом, оскільки це не відповідає завданням арешту майна, розумності та співрозмірності обтяження завданням кримінального провадження, не є пропорційним, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна та арешт не матиме тяжких наслідків, оскільки втручання у право володіння та розпорядження майном пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження майна.

Тобто таке обмеження відповідатиме вимогам законності та не буде свавільним.

Тим більше, що арешт носить тимчасовий характер та може бути скасований у порядку, передбаченому статтею 174 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 168, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000101 від 21.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження, вилучене 15.04.2025 року в ході проведення обшуку автомобіля Jeep Compass, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), який належить на праві власності та перебуває у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль Jeep Compass, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ).

В частині позбавлення права користування майном відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1