КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4788/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon», апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з внесеними доповненнями до неї, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою, із визначенням розміру застави та продовжено строк тримання під вартою до 09.08.2025 року включно, із визначенням застави у межах 113 000 (сто тринадцять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 342 164 000 (триста сорок два мільйон сто шістдесят чотири тисячі) гривень, із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, росіянина, громадянина України, який має право на заняття адвокатською діяльністю згідно свідоцтва № 11229/10, виданого 28.08.2023 року Радою адвокатів Київської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала до суду апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 у повному обсягу, звільнити ОСОБА_7 з під варти в залі суду, а також постановити окрему ухвалу, якою порушити перед Державним бюро розслідувань питання про притягнення старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 до дисциплінарної відповідальності, і постановити окрему ухвалу, якою порушити питання перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів питання про притягнення прокурора Офісу Генерального прокурора, який є підписантом клопотання та приймає участь у судових засіданнях у справі № 757/26919/25-к до дисциплінарної відповідальності.

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник зазначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, разом з тим клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу в порушення закону надійшло до суду лише 09.06.2025 року.

Вказує, що стороною обвинувачення не надано суду жодного доказу, що проведення необхідних слідчих дій стане неможливе у разі, якщо відносно ОСОБА_7 буде застосовано інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, тобто під цілодобовий контролем Національної поліції України, підозрюваний ОСОБА_7 ніяким чином не зможе перешкоджати органу досудового розслідування здійснювати необхідні на думку органу слідчі дії.

Наголошує захисник на тому, що інкримінована ОСОБА_7 підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 є необґрунтованою, оскільки єдиним доказом начебто вчинення ОСОБА_7 злочину, є доданий до клопотання протокол огляду відеозапису від 18.02.2025 року, начебто перебування ОСОБА_7 у період часу із 28.03.2019 року (включно) по 29.03.2019 рік (включно) на борту приватного повітряного судна. Разом з тим, відео докази перебування ОСОБА_7 на борту приватного літака, а також фото із зображенням валіз чорного кольору, грошових коштів в купюрах номіналом 200 Євро, тощо - є штучно створеними, змонтованими та відредагованими органом досудового розслідування.

Автор апеляційної скарги просить звернути увагу суду на те, що жодного доказу виконання ОСОБА_7 під час перебування на посаді заступника начальника Служби безпеки Президента України організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконання цих обов`язків за спеціальним дорученням - сторона обвинувачення не зібрала, суду не надала, жодного доказу, що заступник начальника Служби безпеки Президента України ОСОБА_7 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КПК України сторона обвинувачення - не надала.

Зауважує захисник, що визначений оскаржуваною ухвалою розмір застави є нічим необґрунтований та абсолютно непомірний для ОСОБА_11 .

В доповненнях до апеляційної скарги апелянт вказує, що жодного нового ризику, передбаченого ст. 177 КПК України у клопотанні про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення не зазначила.

Посилається апелянт і на те, перебування ОСОБА_7 під постійним цілодобовим наглядом поліції за адресою цілодобового домашнього арешту унеможливлює його втечу з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Сторона захисту звертає увагу на те, що обставини якими підтверджується факт незаконного тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою після 08.05.2025 року, стали відомі після подання апеляційної скарги, а саме після постановлення ухвали Київського апеляційного суду від 09.07.2025 року у справі ЄУН 757/21122/25-к, якою скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 08.05.2025 року у справі ЄУН 757/21122/25-к (по істотним порушенням ст.412 КПК), вказану справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, з 09.07.2025 року ОСОБА_7 незаконно перебуває під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, з внесеними до неї доповненнями, та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, з внесеними до неї доповненнями, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000702 від 20.08.2021 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 426-1 КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 1 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

12.03.2025 року у межах кримінального провадження № 0000702 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 15.03.2025 року у справі № 757/11750/25-к щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.05.2025 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та можливими обов`язками.

Постановою Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_16 від 06.05.2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 12.06.2025 року.

Строк тримання під вартою до 12.06.2025 року продовжено ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 08.05.2025 року у справі № 757/21122/25-к.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_17 від 06.06.2025 року у справі № 757/25811/25-к строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 12.09.2025 року.

09.06.2025 року (клопотання датоване 06.06.2025 року) старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду міста Києва про продовження строку тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, із визначенням розміру застави у межах 113 000 (сто тринадцять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 342 164 000 (триста сорок два мільйон сто шістдесят чотири тисячі) гривень.

12.06.2025 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання старшого слідчого та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.08.2025 року, з визначенням розміру застави у межах 113 000 (сто тринадцять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 342 164 000 (триста сорок два мільйон сто шістдесят чотири тисячі) гривень, із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Слідчий суддя, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, на думку колегії суддів правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п. 110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка - незважаючи на презумпцію невинуватості - переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та конкретні обставини кримінального провадження, а тому доводи захисника в частині недоведеності існування ризиків не можуть бути прийняті колегією суддів.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені ризики з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час.

Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного та інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, колегія суддів погоджується з наведеними слідчим суддею в ухвалі мотивами, з яких останній прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно, з урахуванням та в межах вимог ст. 182 КПК України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, заставу у межах 113 000 (сто тринадцять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 342 164 000 (триста сорок два мільйон сто шістдесят чотири тисячі) гривень, що зможе належним чином забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Прохальна частина апеляційної скарги захисника про постановлення судом окремих ухвал, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі №686/9636/18 зазначила: «діючий КПК не урегульовує питання постановления такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудовогорозслідування чи судом нижчестоящої інстанції. Проте Суд вбачає за можливе ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України».

Доводи захисника фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями сторони обвинувачення, що не може бути підставою для постановлення окремих ухвал в цьому судовому провадженні.

Щодо доводів автора апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 08.05.2025 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ст. 405 КПК України апеляційний суд перевіряє ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2025 року станом на її постановлення, а всі інші обставини, які виникли після ухвалення судового рішення, перевірці в даному судовому провадженні не підлягають.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість інші доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою, із визначенням розміру застави та продовжено строк тримання під вартою до 09.08.2025 року включно, із визначенням застави у межах 113 000 (сто тринадцять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 342 164 000 (триста сорок два мільйон сто шістдесят чотири тисячі) гривень, із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з внесеними доповненнями до неї, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4