Номер провадження: 11-сс/813/845/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2025, якою в межах к/п №0000143 від 20.01.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кохівка, Ананьївського р-ну, Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, який має малолітню дитину, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 246 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12.06.2025, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 12.06.2025 відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 246 КК України із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою та такою, що постановлена без врахування релевантної практики ЄСПЛ з таких підстав:

- підозрюваний ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, надає відповідні пояснення та сприяє органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення;

- заявлені органом досудового розслідування ризики не виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, оскільки він має міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину та вагітну дружину на утриманні, на момент затримання проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , під час несення якої отримав тяжкі поранення та потребує постійного лікарського контролю. Окрім того, досудове розслідування перебуває на завершальному етапі,

- ризик імовірного знищення залишків спалених дерев є недоведеним, оскільки на теперішній час проведені всі огляди, слідчі експерименти та документально зафіксовані все, що має значення для кримінального провадження;

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою або зменшити розмір застави, визначивши її від 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити, водночас прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник не оспорює обґрунтованість підозри ОСОБА_8 за обставинами, які викладені у повідомленні про підозру апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що його підозра у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 246 КК України на даному етапі є обґрунтованою та потребує подальшого розслідування.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків, знищення, приховання або спотворення речей та документі, які мають істотне значення для провадження та ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим та його обізнаністю про анкетні дані свідків.

Колегія суддів враховує, що у вказаному провадженні планується проведення ряду слідчий дій, а саме оглядів та обшуків, призначені експертизи, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд також вважає реальним ризик незаконного впливу на свідків, окрім того, також враховує порядок отримання їх пояснень, який передбачений ст. 225 КК України.

Колегія суддів випогоджується з аргументами захисника з приводу того, що ризик імовірного знищення залишків спалених дерев є недоведеним, оскільки на теперішній час проведені всі огляди, слідчі експерименти та документально зафіксовані все, що має значення для кримінального провадження, при цьому з матеріалів, які надані апеляційному суду вбачається, що за версією органу досудового розслідування до вчинення інкримінованих злочинів причетна значна кількістю осіб, які діяли за чітко розробленим планом, використовували засоби конспірації, що свідчить про існування ризику незаконного впливу на інших підозрюваних та свідків а також ризику перешкоджання провадженню.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Апеляційний суд враховує ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_8 під час несення військової служби отримав тяжкі поранення та потребує постійного лікарського контролю, водночас зауважує, що в умовах слідчого ізолятора особи мають доступ до медичної допомоги.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на теперішній час поведінка підозрюваного ОСОБА_8 вимагає виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в той же час не є для підозрюваного безальтернативним.

Водночас, що стосується визначеного слідчим суддею розміру застави, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_8 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Разом з тим, на підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у відповідному розмірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Обґрунтовуючи розмір застави, слідчий суддя виходив з тяжкості інкримінованих злочинів, розміру встановлених збитків та врахував наявність ризиків.

Апеляційний суд враховує, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів не покаранням. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також враховує, що 25.04.2025 ОСОБА_8 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та було повідомлено про нову підозру.

Водночас, колегія суддів зауважує, що наразі застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не виходить за межі п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України та на даній стадії досудового розслідуванняє необхідною для утримання підозрюваного від намірів та спроб порушувати покладені на нього обов`язки та не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

При цьому, запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 на визначений строк, а питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде перевірена слідчим суддею через нетривалий час.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на відміну від інших запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2025 якою в межах к/п №0000143 від 20.01.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 246 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12.06.2025, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4