печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління та експлуатація рекреаційно - готельних проектів» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2017, у кримінальному провадженні №0004262 від 17.11.2017, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління та експлуатація рекреаційно - готельних проектів» в порядку ст. 174 КПК України в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2017, у кримінальному провадженні №0004262 від 17.11.2017 на нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Московська, (Печерський район), будинок 8, корпус 21.

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що в подальшому застосуванні такого заходу як арешт нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Московська, (Печерський район), будинок 8, корпус 21 відпала потреба, оскільки кримінальне провадження закрито, а Потерпіла особа ТОВ «Управління та експлуатація рекреаційно - готельних проектів» () у межах господарського судочинства (господарська справа № 910/9990/21) повернула у свою власність нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Московська, (Печерський район), будинок 8, корпус 21, проте у зв`язку із наявністю арешту, накладеного Печерським районним судом 18.12.2017 не має змоги провести реєстрацію права власності.

У судове засідання прокурор не з`явився, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить наступного висновку.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0004262 від 17.11.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України.

Постановою слідчого СУ ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 31.07.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління та експлуатація рекреаційно - готельних проектів» було визнано Потерпілою особою.

12.12.2017 старшим слідчим в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 було винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004262 від 17.11.2017 р. нежитлового приміщення за адресою м. Київ, вул. Московська, (Печерський район), будинок 8, корпус 21, що на праві власності належало ТОВ «Ріелті Стендерт» ().

18.12.2017 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва було винесено ухвалу, якою було задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0004262 від 17.11.2017 р. про накладення арешту на нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Московська, (Печерський район), будинок 8, корпус 21, що на праві власності належало ТОВ «Ріелті Стендерт» (), з забороною відчуження розпорядження та користування вказаним майном.

Метою накладення арешту на вищезазначене нежитлове приміщення було позбавлення службових осіб ТОВ «Ріелті Стендерт» права на відчуження, розпорядження та користування ним.

З матеріалів клопотання вбачається, що заявнику стало відомо, що 30.12.2021 Старшим слідчим СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 було прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0004262 від 17.11.2017 однак при цьому не вирішено питання про долю речових доказів, а саме - арештованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2017 вбачається, що підставами накладення арешту є забезпечення кримінального провадження, а саме, забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства щодо накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Так відповідне клопотання до Печерського районного суду м. Києва стороною обвинувачення не було подане, доля речових доказів закритого кримінального провадження № 0004262 від 17.11.2017 не вирішена.

З матеріалів клопотання вбачається, що на цей час Потерпіла особа ТОВ «Управління та експлуатація рекреаційно - готельних проектів» () у межах господарського судочинства (господарська справа № 910/9990/21) повернула у свою власність нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Московська, (Печерський район), будинок 8, корпус 21, проте у зв`язку із наявністю арешту, накладеного Печерським районним судом 18.12.2017 не має змоги провести реєстрацію права власності.

Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належного йому майна, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління та експлуатація рекреаційно - готельних проектів» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2017, у кримінальному провадженні №0004262 від 17.11.2017 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2017, у кримінальному провадженні №0004262 від 17.11.2017 на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1