У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2025 року про відмову у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області, мешкає за адресою АДРЕСА_1 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002266.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2025 року відмовлено у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, зобов`язано ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду (залежно від стадії кримінального провадження).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 19.10.2025 р.

Узагальнені доводи апелянта.

Прокурор, вважає, що рішення слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Прокурор зазначає, що в судовому засіданні підтверджено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині, проте слідчий суддя дійшов невірного висновку про недоведення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор звертає увагу на те, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджений тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, тому, після вручення підозри чи ознайомлення з матеріалами справи, усвідомлюючи ймовірність покарання, може вдатись до дій, направлених на переховування від слідства та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків доведений тим, що підозрюваний знайомий зі свідками, з якими проходив військову службу, що не виключає ймовірності впливу на них.

Перебуваючи на волі, підозрюваний, маючи доступ до матеріалів клопотання, та, розуміючи тактику слідства, може вжити заходів до їх зриву чи спотворення, що доводить наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

На думку прокурора, наявність у підозрюваного ОСОБА_6 певних захворювань не виключає можливості переховування, оскільки після проходження військово-лікарської комісії, підозрюваний ухилявся від служби та не вживав жодних дій для перевірки його стану здоров`я або лікування.

Наявність позитивних даних про особу підозрюваного також не виключає існування встановлених ризиків.

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 176 КПК України відносно осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, застосовується лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002266 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді кулеметника 2 відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 02.03.2025 р. не з`явився вчасно з лікування на службу без поважних причин.

21.08.2025 р. об 11.00 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та, в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби в мовах воєнного стану.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню чином.

Врахувавши, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, проте не доведення прокурором наявності ризиків переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має тяжке захворювання (пухлина легені) та міцні соціальні зв`язки, підтверджує обставини своєї неявки на військову службу із зазначенням причин неявки, з огляду на належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити із зобов`язанням підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За змістом ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого у кримінальному провадженні, зокрема, дані матеріалів службового розслідування військової частини, протоколами допитів свідків та інші долучені матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у повідомленні про підозру.

Обґрунтовуючи правові підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор в апеляційній скарзі зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності ризиків, апеляційний суд доходить наступного.

Так , ризик переховування від органів досудового розслідування та суду прокурором не доведений, оскільки сторона обвинувачення посилається лише на тяжкість інкримінованого злочину й можливе покарання. Таке посилання є загальним і не замінює вимоги ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 194 КПК України про наведення конкретних даних.

Матеріали провадження не містять жодного підтвердження, що підозрюваному надсилались і ним ігнорувались повістки, навпаки, встановлено його добровільну явку 21.08.2025 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого його затримано. Крім того підозрюваний має постійне місце мешкання, сім`ю (двоє неповнолітніх дітей), міцні соціальні зв`язки і тривалий час перебував за відомою адресою. Додатково враховано документально підтверджений задовільний стан його здоров`я (новоутворення легені), в тому числі документами наданими під час апеляційного розгляду справи, що об`єктивно зменшує ймовірність переховування його від слідства та суду.

Стосовно ризику незаконного впливу на свідків, то у клопотанні та апеляційній скарзі не названо конкретних свідків, на яких і яким саме способом підозрюваний може вплинути. Факт нез`явлення ОСОБА_6 на службу підтверджується передусім документами, зокрема матеріалами службового розслідування, наказами тощо, а потенційні свідки військовослужбовці, що перебувають у підпорядкованих підрозділах, з якими у підозрюваного відсутній службовий контакт. При цьому будь-яких спроб впливу з боку підозрюваного не зафіксовано.

Стосовно, доводів про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то вказані доводи зводяться до припущень, що ознайомившись з матеріалами клопотання, підозрюваний може щось спотворити. Жодних конкретних даних, які саме дії, на які саме докази, коли й як, прокурором не наведено. Досудове розслідування триває з 01.04.2025 р., за цей час орган досудового розслідування мав об`єктивну можливість провести необхідні слідчі (процесуальні) дії, і жодних даних про будь-які спроби підозрюваного перешкодити їм не надано.

Щодо посилання прокурора на вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, апеляційний суд зазначає, що вказана норма закону обмежує вибір виду запобіжного заходу лише у випадку, коли прокурор довів наявність хоча б одного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України і недостатність більш м`яких заходів. Вона не створює презумпції існування ризиків і не звільняє сторону обвинувачення від обов`язку їх доведення.

Саме по собі існування обґрунтованої підозри та тяжкість санкції не є достатніми і релевантними підставами для тримання особи під вартою, суд має навести індивідуалізовані мотиви і перевірити можливість застосування більш м`яких альтернативних запобіжних заходів.

Отже, слідчим суддею правильно застосовані вимоги ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, визнав обґрунтованість підозри, але за відсутності доведених ризиків відмовив у триманні під вартою та, керуючись ч. 3 ст. 194 КПК, поклав обов`язок з`являтися за викликом слідчого, прокурора або суду. Такий підхід відповідає принципу винятковості тримання під вартою, принципу пропорційності та практиці Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора носять оціночний і загальний характер, не містять нових фактичних даних, які б спростовували встановлені слідчим суддею обставини, та не доводять наявності хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002266 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3