Справа № 646/9503/23
№ провадження 1-кп/646/249/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX з 25.04.2025 змінено назву Червонозаводського районного суду міста Харкова на Основ`янський районний суд міста Харкова. Цим законом пункт 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3, відповідно до якого зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

Обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строк дії якого продовжено по 09.06..2025 включно, без визнання застави.

Враховуючи, що закінчити судовий розгляд у судовому засіданні неможливо, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення застави.

Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та наразі продовжує існувати раніше встановлений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду.

Актуальність зазначеного ризику обґрунтовано тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі само по собі може бути підставою та мотивом для втечі.

З огляду на високий ступінь встановленого ризику, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить дієвості кримінального провадження та не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, вважаючи за можливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, або застави, оскільки стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Просили врахувати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, до затримання був офіційно працевлаштований, перебував у фактичних шлюбних відносинах, позитивно характеризується.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши зміст заявлених клопотань та докази на їх обґрунтування, суд дійшов такого висновку.

Під час судового розгляду вищевказаного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 09.06.2025, разом з тим, з об`єктивних підстав судовий розгляд вказаного кримінального провадження до зазначеного строку завершити не представилось можливим, у зв`язку з клопотанням сторони захисту та сторони обвинувачення про дослідження певних доказів та допиту додаткових свідків щодо обставин фактичного затримання ОСОБА_3 .

Виходячи з підстав та мети продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти років позбавлення волі, що свідчить про наявність ризиків негативної поведінки з його боку.

Суд враховує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не є покаранням за злочин, а його метою є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої особи.

Надаючи оцінку ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує наявність у обвинуваченого деяких соціальних зв`язків, однак зі спливом певного часу вони з великою ймовірністю зазнали деформації під тиском трансформаційних процесів у суспільстві, країні, де наразі триває воєнний стан, що у свою чергу з урахуванням усвідомлення та очікування покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину може надати можливість останньому ухилятися від суду. Крім того, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, співмешканки, не є тим стримуючим фактором та не переважає можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Твердження обвинуваченого про відсутність наміру переховуватися від суду, не спростовують встановленого ризику, а доводи про можливість зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, суд визнає необґрунтованими, оскільки такий запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися незданим гарантувати запобігання встановленому ризику, з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинувачення та стадії, на якій перебуває кримінальне провадження.

Серйозність висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого злочину поряд із конкретними обставинами даної справи, вчинення злочину із застосуванням насильства, у період дії воєнного стану, та яке за своєю суттю є корисливим, підвищують суспільну значущість даної справи, що вимагає від суду дотримання високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, тобто таких, що не пов`язані з ізоляцією від суспільства, суд визнає необґрунтованим, оскільки обмеження права на свободу обвинуваченого в даному випадку є необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, адже за повідомленням Харківської міської медичної частини № 27 Філії у Луганській та Харківській областях ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» станом на 07.05.2025 ОСОБА_3 має задовільний стан здоров`я, додаткових обстежень, стаціонарного лікування, у тому числі за межами установи, не потребує.

Приймаючи до уваги, що злочин вчинено із застосуванням насильства, з урахувань положень п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 131-132, 176,178, 183, 193, 194, 196, 201, 331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання його під вартою на 60 днів, тобто до 19.07.2025 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії цього судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1