Провадження №: 1-кс/755/2721/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна, в рамках кримінального провадження за № 0002566, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 137, ч. 1 ст. 271 КК України,

установив:

05 серпня 2025 року слідчий СВ СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження за № 0002566,відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 137, ч. 1 ст. 271 КК України, на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку адміністративного приміщення за адресою: АДРЕСА_1, майно, яке перебуває в користуванні ФОП « ОСОБА_4 », з метою збереження речового доказу, а саме відеореєстратор Dahua DHI-NVR2108-I2 та ноутбук НР чорного кольору.

Клопотання погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя прийшов до висновку, що його слід повернути з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а арешт є заходом забезпечення кримінального провадження.

Метою накладення арешту на вказане майно зазначено як забезпечення збереження речових доказів відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жоднаособа небула б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, має врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Так, слідчим суддею встановлено, що СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадженняза № 0002566, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 137, ч. 1 ст. 271 КК України.

Як убачається з наданих матеріалів, підозру у кримінальному провадженні № 0002566, нікому не оголошено.

Тоді як з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно звернувся слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, а тому повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу, згідно ч. 3 ст. 172 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна, в рамках кримінального провадження за № 0002566, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 137, ч. 1 ст. 271 КК України, повернути прокурору Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , встановивши строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з часу отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6