Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2742/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/242/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №296/2742/25 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.03.2025,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою залишено без задоволення клопотання старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000260 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовільнити клопотання прокурора та накласти арешт на вилучене у ході проведення обшуку в гаражі № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Простір» () за адресою: м. Житомир, пров. 1-й Танкістів, 15, в ході якого вилучено запасні (складові) частини військової техніки, зокрема захисне скло з маркуванням ВШ6.436.082 в кількості 24 шт; електроспуск з маркуванням ЗЛСЗ 26 V, в кількості 14 шт; блок живлення БТ-6-26 Е, в кількості 17 шт.; датчик махометру Д-4, в кількості 27 одиниць, +2 шт (без коробки); перетворювач ПАГ1Ф, в кількості 16 одиниць (в оригінальному пакуванні); датчик тахаметру Д-4, в кількості 12 одиниць; РМ6-1С, в кількості 34 одиниць; датчик тахаметру Д-4, в кількості 29 одиниць; КР-65, в кількості 11 одиниць; Напіввісь висотою близько 2 м., в кількості 16 одиниць; захисне скло (кругле) в корпусі зеленого кольору, в кількості 14 шт; електричний пристрій циліндричної форми, сірого колору, в кількості 4 одиниці; ТИП УМІ, в кількості 1 одиниці; плафон синього кольору в металевому корпусі, з маркуванням ПМВ71У, в кількості 10 штук; прилад зовні схожий на джойстик для двох рук, з маркуванням БС2.390.017-1, в кількості 11 штук (блок-сполучення); вимірювач, в кількості 22 одиниці; прилад циліндричної форми довжиною близько ЗО см, з написом на табличці 810ЧП, в кількості 5 одиниць; ЗК-48, в кількості 87 одиниць; захисне скло круглої форми, в корпусі зеленого кольору, в кількості 13 штук; ЗМТ-81М, в кількості 7 одиниць; масляний насос від БМП №30747477, в кількості 1 шт; масляний насос від БМП №3024Т451, в кількості 1 шт; насос з двигуном МБПЗА, в кількості 3 шт.; блок безкамерний, в кількості 8 шт. (ВКУ); блок безкамерний, сірого кольору ВК2.087.016-АХ, з написом іноземною мовою, в кількості 9 шт; блок БСЗ.622021-01, в кількості 1 шт.; блок БС2365004, в кількості 2 шт.; блок БС2 369.021, в кількості 1 шт.; ТКМЗ в кількості 3 шт.; паливний корпус фільтра, в кількості 1 одинці; блок 8Л026П, в кількості 12 шт.; магнітний прилад Ц12ВТ8208, в кількості 1 шт.; каретка, в кількості 4 одиниць; блок Р10Т, в кількості 5 штук; блок БС2365004, в кількості 7 штук; електромагнітний підсилювач ТУРЕМУ5МПМБ, в кількості 3 штук; гідравлічний прилад БК2958002, в кількості 2 шт.; блок ВК2968002, в кількості 1 шт.; запчастина до блока магнітного, в кількості 4 шт.; повітряні балони, чорного кольору, без номерні, в кількості 3 шт.; прилад СО-2, в кількості 4 шт.; ВМТ-11, в кількості 5 шт.; прилад ПТ200ц-ІІІ, в кількості 4 шт.; стартер генератор; поворотний механізм, безномерний, в кількості 1 шт.; блок БУ25-2С, в кількості 1 шт.; прилад ЗДМ-20, в кількості 3 шт.; блок ТВНЕ-1ПА, в кількості 2 шт.; прилад ЗДМ-14, в кількості 2 шт.; прилад ПАГ-1Ф, в кількості 1 шт.; прилад КР-40, в кількості 1 шт.; прилад ЄОЗК1247, в кількості 2 шт.; прилад ТИП4МИ-12ФЗ, в кількості 1 шт.; ролик вижимний, в кількості 4 шт.; прилад типу МУ400-31, в кількості 15 шт.; прилад БСЗ.616.006, в кількості 6 шт.; прилад МЕТ-81М, в кількості 1 шт.; прилад 76522SB, в кількості 20 шт.; стартер-генератор, в кількості 6 шт (СГ-101с); прилад ВБ-4041С, в кількості 5 шт.; прилад ПБ.511.006, в кількості 1 шт.; 8Л02ОП, в кількості 5 шт.; ТИП 94 36, в кількості 1 шт.; прилад БК2968002, в кількості 1 шт. та тимчасово позбавити власника, користувачів та третіх осіб можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

При цьому, зазначає, що під час розгляду, клопотання про арешт майна, не взято до уваги доводи сторони обвинувачення, зокрема те, що вилучене у ОСОБА_10 обладнання є запасними (складовими) частинами військової техніки, а саме: бойової машини піхоти БМП (різних модифікацій) та іншої військової техніки. Звертає увагу, що зазначені запасні деталі не перебувають у вільному обігу, для їх придбання ТОВ ДБТЗ укладає відповідні договори з зазначенням походження вказаних ТМЦ. Вказані обставини також підтверджуються проведеним оглядом місця події від 20.08.2024 та 24.09.2024 за участю спеціаліста ЖБТЗ. Окрім того, отримано відповідь на запит від Житомирського БТЗ, що запчастини, які були вилучені в ході обшуку у ОСОБА_10 поставлялись до підприємства. Крім того, в ухвалах Житомирського апеляційного суду №295/6499/20 (24.06.2020), №296/5001/22 (08.09.2022) зазначається, що рішення про відмову в накладенні арешту є недоцільним, якщо не розглянуто всі обставини та не оцінено надані докази. Також, слідчий суддя мав оцінити ризики, пов`язані з можливим відчуженням майна, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора в підтримку своїх апеляційних вимог, заперечення представника власника майна ОСОБА_7 , перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, у відповідності до ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Положеннями ч.3 ст.171 КПК України передбачено, що в даному випадку у клопотанні повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000260 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

15.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира 296/11234/23 від 07 листопада 2023 року, було проведено обшук в гаражі № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Простір» () за адресою: м.Житомир, пров. 1-й Танкістів, 15, власником є ОСОБА_11 , та в ході проведення негласних слідчих розшукових дій встановлено, що він фактично використовується ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено майно, на яке потрібно накласти арешт.

15.11.2023 вказане майно визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

23.11.2023 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира (справа 6/11657/23) накладено арешт на вищезазначене майно.

19.12.2024 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира (справа №296/7083/24) скасовано арешт на майно.

14.03.2025 старша слідча в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Корольовський районний суд м.Житомира з клопотанням про арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене під час проведення обшуку 15.11.2023 в гаражі № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Простір» () за адресою: м. Житомир, пров. 1-й Танкістів, 15, власником якого являється ОСОБА_11 , та в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що він фактично використовувався ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході якого виявлено та вилучено майно згідно переліку, за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею ретельно перевірено доводи слідчого щодо накладання арешту на майно (згідно переліку) в співвідношенні до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про відсутність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на це майно.

Ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19.12.2024 (ЄУН №296/7083/24) про скасування арешту на майно набрала законної сили, в силу приписів ст.21 КПК України є обов`язковою та підлягає безумовному виконанню, проте стороною обвинувачення майно ОСОБА_10 не повернуто, а, навпаки, подано повторно клопотання про арешт вилученого майна.

Разом з тим, у клопотанні об`єктивно відсутні відомості (нові) та передбачені законом підстави на доведеність необхідності повторного накладення арешту на те ж саме майно, яке вже було скасовано вище зазначеною ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира у справі від 19.12.2024. Вилучене майно продовжує перебувати у віданні органу досудового розслідування без визначених процесуальним законом правових підстав (щодо протилежного прокурором доказів не надано).

З урахуванням цього, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу для повторного накладення арешту на майно, передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримано вимоги ч.1 ст.175, ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, висновки викладенні в оскаржуваному рішенні є законними та обґрунтованими.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Згідно із ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження та не спростовують висновків слідчого судді про відсутність правової підстави для арешту майна.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.03.2025, якою залишено без задоволення клопотання старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000260 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :