ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2025 суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №756/10385/25,

в с т а н о в и в:

13.08.2025 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 на підставі протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0002283, а саме до матеріалів судового провадження №756/7291/25 та 756/7292/25, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1).

13.08.2025 до провадження судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла заява слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №756/10385/25.

Обґрунтовуючи свою заяву про самовідвід, слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 посилається на підставу, передбачену п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки документи, питання про надання тимчасового доступу до яких ставить у клопотанні ОСОБА_4 , перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , суддею якого є ОСОБА_3 , а тому наявні підстави, що можуть викликати сумнів у її об`єктивності та неупередженості, як слідчого судді, при розгляді вищевказаного клопотання з огляду практику Європейського суду з прав людини.

Учасники судового провадження у судове засідання не з`явились.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Вивчивши подану заяву про самовідвід та дослідивши матеріали справи №756/10385/25, приходжу до наступного висновку.

Положеннями статей 75, 76 КПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 цього Кодексу за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982, «Грівз проти Сполученого Королівства» від 16.12.2003). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в рішенні ЄСПЛ у справі «Ле Конт, Ван Левен та Де Мейер проти Бельгії» від 23.06.1981 суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або іншими словами «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справах «Ветштайн проти Швейцарії» від 21.12.2000 та «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28.10.1998).

У рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у рішенні по справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи, що слідчий суддя ОСОБА_3 працює суддею суду, у володінні якого перебувають документи, про тимчасовий доступ до яких просить ОСОБА_4 у своєму клопотанні, тому вважаю, що розгляд слідчим суддею ОСОБА_3 клопотання ОСОБА_4 може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

З огляду на викладене, вважаю, що заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду справи №756/10385/25.

Передати матеріали справи №756/10385/25 за клопотанням ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0002283 для автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1