Справа № 457/1178/24
провадження №1-кп/457/22/25
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

30 липня 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001234 від 26 грудня 2013 року про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які мотивовані тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та за який передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання. З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 покладених на них процесуальних обов`язків, як обвинувачених, наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України до останніх було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено, однак в даний час наявні підстави для його продовження, саме: наявні докази, які дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні особливо тяжкого злочину є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку, у разі визнання винуватим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 їм загрожує покарання лише у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання, вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяють застосування до них запобіжного заходу з позбавленням волі. Оцінюючи особи обвинувачених та вчинення ними особливо тяжкого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення приходить до переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування запобіжного заходу, з огляду наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть: переховуватися від суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що у разі визнання винуватим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання і це може стимулювати до втечі. Вказані обставини, в тому числі відсутність міцних соціальних зв`язків та інші відомості, отримані під час досудового розслідування дають підстави вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть переховуватися від суду з метою уникнення передбаченої законом відповідальності. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від суду. Крім цього, у даному кримінальному провадженні є потерпілий, відтак, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою забезпечення свого не притягнення до передбаченої законом відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину можуть незаконно впливати на потерпілого для того щоби він не надавав показання у кримінальному провадженні, шляхом вчинення неправомірних дій відносно останнього, його близьких та родичів. Вказані вище дії можуть вчинити як сам ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , а також і залучити для цього інших осіб. Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки зважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили особливо тяжке кримінально-каране діяння вчинене із погрозою застосування насильства щодо потерпілого, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, з ретельною підготовкою до вчинення такого правопорушення, зокрема розподілу ролей всіх співучасників, та виконання спільно розробленого плану, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення. Крім цього ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, в тому числі і пов`язані з незаконним впливом на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, що може утворювати склад окремого кримінального правопорушення, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Враховуючи викладені вище обставини менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обов`язків, а тому сторона обвинувачення просить суд про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід необхідний для виконання завдання кримінального провадження та неможливістю запобігання ризикам шляхом застосування щодо ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів.

Потерпілий у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Крім цього, обвинувачені нагороджені грамотами та подяками уповноважених організацій за корисну суспільну діяльність, а на утриманні ОСОБА_4 є малолітні діти, тому є необхідність змінити йому запобіжний захід.

Заслухавши учасників судового засідання, суд вважає, клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою підлягають до задоволення з наступних підстав.

На розгляді Трускавецького міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає належним чином вмотивованим, викладені в клопотанні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах провадження доказами та обставинами кримінального провадження, оскільки особи обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, у тому числі тяжкість покарання, яке може бути призначено за скоєне діяння, зокрема те, що за ч. 4 ст. 189 КК України може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_3 становить підвищену суспільну небезпеку, окрім того, у даному кримінальному провадженні є потерпілий, відтак, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою забезпечення свого не притягнення до передбаченої законом відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину можуть незаконно впливати на потерпілого для того щоби він не надавав показання у кримінальному провадженні, шляхом вчинення неправомірних дій відносно останнього, його близьких та родичів, обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків, в разі їхнього перебування на волі, можуть вчиняти кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, та проти громадського порядку та моральності, а тому застосування щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Строк тримання під вартою спливає о 15 год 30 хв 02 серпня 2025 року.

До вказаної дати неможливо завершити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Аналізуючи викладені у клопотанні обставини, розглядаючи клопотання щодо продовження запобіжного заходу, суд враховує особи обвинувачених, зокрема те, що ОСОБА_4 вироком від 11.11.2013 року Ялтинського міського суду АР Крим визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі (звільнений 28.08.2020 року). Обвинувачений ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, а також те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, що з урахуванням тяжкості покарання дає підстави вважати про існування ризику переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушеннь. Окрім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою забезпечення свого не притягнення до передбаченої законом відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину можуть незаконно впливати на потерпілого, щоб він змінив показання у кримінальному провадженні, оскільки на даний час судом іде дослідження доказів по справі, допит потерпілого ще не здійснювався. Також існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , слід продовжити, оскільки обставини у справі з часу обрання обвинуваченим, запобіжного заходу - тримання під вартою не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , більш м`якого запобіжного заходу, так як такі не можуть запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, прокурор довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які не зменшились з моменту обрання запобіжного заходу. В даний час кримінальне провадження перебуває у провадженні суду та розглядається по суті.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у судовому засіданні не спростовують наведених доводів у клопотанні про продовження запобіжного заходу.

Також не заслуговують на увагу твердження захисника обвинувачених про застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки наведені в судовому засіданні захисником підстави не можуть підтвердити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання, що в задоволенні клопотань захисника обвинувачених про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Суд погоджується з доводами прокурора про неможливість застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Відтак, суд прийшов до висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинувачених є достатніми для переконання, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшилися і виправдовують тримання обвинувачених під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, у зв`язку з чим доводи сторони захисту про можливість обрання менш суворого виду запобіжного заходу є необґрунтовані.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

А відтак враховуючи, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, що викладені вище, а також те, що обвинувачені вчинили злочин з погрозою застосування насильства над потерпілим, суддя вважає недоцільним визначати обвинуваченим заставу.

Керуючись ст. ст. 174, 177, 183, 197, ч. 3 ст. 331, 336, 372 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, починаючи з 16 год 15 хв 30 липня 2025 року до 16 год 15 хв 27 вересня 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, починаючи з 16 год 15 хв 30 липня 2025 року до 16 год 15 хв 27 вересня 2025 року включно, без визначення застави.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та скерувати ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» (м. Львів, вул. Городоцька, 20) для виконання.

Ухвала у частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1