Справа № 361/4445/25
Провадження № 1-кс/361/748/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області клопотання слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 22.04.2025 підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Голодьки Білоцерківського району Київської області, громадянину України, українцю, такому, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючому, учню 11-А класу Броварського ліцею № 1, не одруженому, раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 22.04.2025 підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Вказане клопотання обґрунтовано тим, що ризики, передбачені статтею п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували станом на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишились актуальними. Прокурор вказує на достатність даних для обґрунтованої підозри причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними матеріалами у межах кримінального провадження, а саме протоколами проведення слідчих дій. Прокурор зауважує про наявність ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. У клопотанні зазначено, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе в повній мірі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку. З перелічених підстав прокурор у судовому засіданні просив задовольнити вказане вище клопотання.

Захисник заперечив проти заявленого клопотання прокурора, оскільки вважає його безпідставним. Захисник зауважив, що застосування до неповнолітнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснюється у виняткових випадках, коли інші запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Разом з тим, у цьому кримінальному провадженні підозрюваний співпрацює зі слідством. Також він є раніше не судимим, має стійкі соціальні зв`язки, зокрема батька, який є його законним представником та навчається в школі. Ці обставини в сукупності зменшують заявлені прокурором ризики, зокрема щодо переховування підозрюваного від слідства та вчинення ним нових злочинів. Тому, захисник просить застосувати у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а не тримання під вартою.

Законний представник підозрюваного підтримав позицію захисника просив щоб його син був вдома, а не у слідчому ізоляторі.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, щодо заявленого клопотання, дослідивши долучені сторонами докази констатує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до с. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Дотримуючись приписів ст. 194 КПК України слідчий суддя по аналізує зазначені вище обставини. Зокрема, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 в інкримінованому правопорушенні суд зазначає таке.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, у тому числі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, суд повинен оцінити чи існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що станом на дату розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок слідчого судді підтверджується реєстром матеріалів кримінального провадження, долучених слідчим до клопотання, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілої, протоколом допиту потерпілої, протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками за участі потерпілої, протоколами допитів свідків, протоколом допиту підозрюваного та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Отже, перелічені докази є вагомими та об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим злочином, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри.

Стосовно наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вказує таке.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 152 КК України. Санкція цієї норми КК України встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тобто цей злочин є особливо тяжким згідно з ч. 6 ст. 12 КК України. Відтак, суд вважає тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень одним із вагомих факторів, який свідчить про потенційний ризик його переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Однак ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Слідчий суддя вважає, що у підозрюваного наявні стійкі соціальні зв`язки, які могли б зменшити ризик його переховування від слідства, зокрема, наявність батьків, місця навчання та місця постійного проживання. Проте, наведені фактори не можуть повністю нівелювати зазначений ризик. З огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, суд оцінює ризик переховування від слідства, як цілком вірогідний. Отже, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні суд зауважує таке.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілу свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на основі показань, які суд безпосередньо досліджував під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Підозрюваний може бути обізнаний з даними осіб, які є потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні, оскільки вони разом проводили дозвілля, вживаючи алкоголь. Відтак, існує ризик, що підозрюваний зможе безперешкодно психологічно або фізично впливати на цих осіб з метою щоб ці особи змінили показання надані на стадії досудового розслідування або відмовились їх надавати суду. Отже, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризика, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стосовно існування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення суд вказує, що його наявність не доведена прокурором, тому що підозрюваний раніше не судимий. Також, у судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 співпрацює зі слідством для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що на думку суду свідчить про його небажання надалі продовжувати злочинну діяльність.

Стосовно можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою слідчий суддя наголошує таке.

Особисте зобов`язання, на думку слідчого судді, не може бути застосовано до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам з огляду на тяжкість інкримінованому йому правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки не має заяв від потенційних поручителів.

Щодо запобіжного заходу у вигляді застави, то на переконання слідчого судді такий захід, як основний буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, не як основний, не як альтернативний до тримання особи під вартою, враховуючи тяжкість покарання за інкримінований злочин та ймовірність його реального відбування, а також відсутність джерела доходу, оскільки підозрюваний є учнем школи та не працює.

Стосовно застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання, то на переконання суду, прокурор не довів, що такий захід застосований до неповнолітнього підозрюваного не зможе запобігти ризикам наведеним прокурором та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у межах цього кримінального провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. Тому, у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Водночас суд погоджується з доводами захисника що відносно ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний є неповнолітнім, раніше не судимим, має постійне місце проживання, навчається в школі. Крім того, в судовому засіданні було з`ясовано, що підозрюваний попередньо визнає свою вину в інкримінованому правопорушенні, щиро кається та співпрацює зі слідством. Тому, клопотання захисника щодо обрання ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою слід задовольнити.

З наведеного, враховуючи обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді вигляді домашнього арешту за місцем проживання, без застосування електронних засобів контролю строком на два місяці, до 24 червня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відтак, слідчий суддя покладає на ОСОБА_4 такі обов`язки: заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; заборонити спілкуватися зі свідками обвинувачення та потерпілою у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 184, 194, 196, 309, 331, 372, 376, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Клопотання захисника задовольнити.

Обрати у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 22.04.2025 підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, без застосування електронних засобів контролю строком на два місяці, до 24 червня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) зобов`язати прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) заборонити спілкуватися зі свідками обвинувачення та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки та наслідки їх невиконання. Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

У разі не виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляційні скарги до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 17 год. 00 хв. 29 квітня 2025 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1