Провадження № 11-кп/824/3867/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 та заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Андрушки Попільнянського району Житомирської області, громадянки України,з середньою технічною освітою, яка офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимав силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_9 15.11.2024, близько 04:30 год. перебуваючи на другому поверсі приміщення Центрального залізничного вокзалу станції «Київ-Пасажирський», за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, заволоділа майном ОСОБА_10 , шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 12S 8/256 GB», ІМЕІ: НОМЕР_1 , розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 4983,00 грн. згідно висновку експерта №СЕ-19/111-24/74476-ТВ від 20.12.2024.

В апеляційній скарзі прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та винести новий вирок щодо ОСОБА_9 , вважати останню засуджену за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

В обґрунтування апеляційної скарги не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення зазначає про незаконність вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що обвинувачена ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення інкримінованого правопорушення досягла пенсійного віку 62 роки. Тобто, згідно вимог ч.3 ст. 56 КК України громадські роботи не застосовуються, зокрема, до осіб, що досягли пенсійного віку. Таким чином, суд, проігнорував норми матеріального права, призначивши останній даний вид покарання.

Враховуючи обставини вчинення кримінального проступку, вік обвинуваченої, вважає за можливе призначити останній покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 просить вирок змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити ухвалу, якою змінити покарання ОСОБА_9 за ч.1 ст.190 КК України на штраф у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, вважає, що вирок підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день ухвалення оскаржуваного вироку мала вік 62 роки, а тому згідно вимог ст. 56 КК України їй не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.

До початку апеляційного розгляду прокурор вищого рівня відмовився від апеляційної скарги прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_7 і відмова прийнята судом.

У судове засідання не з`явилась обвинувачена, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 190 КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років або обмеження волі на той самий строк.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 була особою, що досягла пенсійного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаними особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_9 , як особі, яка досягла пенсійного віку, покарання у виді громадських робіт, допустив порушення п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України, не врахувавши при цьому приписи Загальної частини КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України суд приходить до таких висновків.

У постанові Першої судової палати ККС у складі ВС від 15.08.2023 по справі № 259/424/21 зазначено, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 вчинила кримінальний проступок, офіційно не працевлаштована, має місце реєстрації та проживання, раніше не судима в силу ст. 89 КК України, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, у вигляді щирого каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що покарання за вчинення ОСОБА_9 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. , буде достатнім для виправлення засудженої та відповідатиме принципам індивідуалізації та справедливості покарання.

Порушення вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок суду підлягає зміні у частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: