Номер провадження 1-кс/754/2415/25
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 кримінальному провадженні №0001143 від 14.05.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із вищою освітою, працює юристом, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_3 ,

сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 09.07.2025 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0001143 від 14.05.2024 про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0001143 від 14.05.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 263 ч. 1, 309 ч. 2, 307 ч. 1, 307 ч. 2, 307 ч. 3 КК України, де досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством дату, час та місці, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на реалізацію протиправної діяльності у сфері незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу та психотропних речовин з метою збуту, у невстановлений слідством дату та час, знаходячись за невстановленою слідством адресою, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи - психотропну речовину, обіг якої заборонено - амфетамін, загальною масою 0,6138 г та наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, загальною масою 18,023 г з метою збуту, які в подальшому переніс за місцем свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , де почав незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб та психотропні речовини з метою збуту.

Продовжуючи свої злочинні дії, керуючись злочинним умислом, направленим на збут психотропної речовини та наркотичного засобу з метою отримання прибутку, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого фактичного проживання в квартирі АДРЕСА_2 , використовуючи канцелярський ніж, скляну трубку, електронні ваги, футляр, металевий подрібнювач, пластикову трубку, згорток з паперу та поліетиленові зіп-пакети, за невстановлених обставин розфасував до 4 (чотирьох) поліетиленових зіп-пакетів та 1 (одного) згортку з паперу порошкоподібну речовину білого кольору, що містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,608 г, та до 1 (одного) поліетиленового зіп-пакету речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, загальною масою 18,00 г, після чого продовжив незаконно зберігати вказану психотропну речовину та наркотичний засіб за місцем свого фактичного проживання з метою їх подальшого збуту.

В подальшому, 30.04.2025, в період часу з 06:57 год. до 14:04 год. під час проведення працівниками поліції обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено: заздалегідь розфасованих 4 (чотири) поліетиленові зіп-пакети та 1 (один) згорток з паперу із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,608 г, 1 (один) поліетиленовий зіп-пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, загальною масою 18,00 г, канцелярський ніж із нашаруванням психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,0011 г, скляну трубку із нашаруванням психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,0034 г, електронні ваги із нашаруванням психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,0003 г, пластикову трубку із нашаруванням психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,001 г, футляр із залишками речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, загальною масою 0,016 г та металевий подрібнювач із залишками речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, загальною масою 0,007 г, а всього виявлено та вилучено: психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,6138 г та наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, загальною масою 18,023 г, які ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 в невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, маючи умисел на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, знаходячись за невстановленою слідством адресою, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи - 99 патронів, які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, які є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, що споряджені кулями «ПС» зі сталевим осердям; 30 патронів, які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, які є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, що споряджені кулями «ПП» з підвищеною пробивною здатністю, які придатні до стрільби; 5 (п`ять) промислово-виготовлених уніфікованих запалів дистанційної дії УЗРГМ-2 та 1 (один) промислово-виготовлений уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів, які придатні до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини та 3 (три) ударно-дистанційні запали УЗД, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів, які придатні до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини; 5 (п`ять) промислово-виготовлених, споряджених вибуховою речовиною, корпуси ручної осколкової гранати Ф-1, 1 (один) промислово виготовлений, споряджений вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової гранати РГД-5 та 3 (три) промислово-виготовлені гранати РГН, що представляють собою конструктивно оформлені заряди вибухових речовин, що придатні до вибуху при застосування відповідних засобів детонування, які при конструктивному поєднанні в єдині конструкції, а саме 6 (шести) промислово виготовлених, уніфікованих запалів дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) із 5 (п`ятьма) промислово-виготовленими, спорядженими вибуховою речовиною, корпусами ручної гранати Ф-1 та 1 (одним) промислово виготовленим, спорядженим вибуховою речовиною, корпусом ручної осколкової гранати РГД-5, у будь якому, що передбачено їх конструктивними особливостями і призначенням, вони утворюють 1 (одну) наступальну осколкову ручну гранату РГД-5 та 5 (п`ять) оборонних осколкових ручних гранат Ф-1, які є придатними до вибуху, вибуховими пристроями промислового виготовлення та бойовими припасами та 3 (трьох) промислово-виготовлених ударно-дистанційних запалів УДЗ із 3 (трьома) промислово-виготовленими гранатами РГН, у будь якому порядку, що передбачено їх конструктивними особливостями і призначенням, вони утворюють 3 (три) ручні гранати наступальні РГН, які є придатними до вибуху, вибуховими пристроями промислового виготовлення та бойовими припасами, які ОСОБА_4 почав зберігати без передбаченого законом дозволу за місцем свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 30.04.2025, в період часу з 06:57 год. до 14:04 год., під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_4 , працівниками поліції виявлено та вилучено - 99 патронів, які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, які є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, що споряджені кулями «ПС» зі сталевим осердям; 30 патронів, які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, які є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, що споряджені кулями «ПП» з підвищеною пробивною здатністю, які придатні до стрільби; 5 (п`ять) промислово-виготовлених уніфікованих запалів дистанційної дії УЗРГМ-2 та 1 (один) промислово-виготовлений уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів, які придатні до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини та 3 (три) ударно-дистанційні запали УЗД, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до бойових припасів, які придатні до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини; 5 (п`ять) промислово-виготовлених, споряджених вибуховою речовиною, корпуси ручної осколкової гранати Ф-1, 1 (один) промислово виготовлений, споряджений вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової гранати РГД-5 та 3 (три) промислово-виготовлені гранати РГН, що представляють собою конструктивно оформлені заряди вибухових речовин, що придатні до вибуху при застосування відповідних засобів детонування, які при конструктивному поєднанні в єдині конструкції, а саме 6 (шести) промислово виготовлених, уніфікованих запалів дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) із 5 (п`ять) промислово-виготовленими, спорядженими вибуховою речовиною, корпусами ручної гранати Ф-1 та 1 (одним) промислово-виготовленим, спорядженим вибуховою речовиною, корпусом ручної осколкової гранати РГД-5, у будь якому, що передбачено їх конструктивними особливостями і призначенням, вони утворюють 1 (одну) наступальну осколкову ручну гранату РГД-5 та 5 (п`ять) оборонних осколкових ручних гранат Ф-1, які є придатними до вибуху, вибуховими пристроями промислового виготовлення та бойовими припасами та 3 (тьох) промислово-виготовлених ударно-дистанційних запалів УДЗ із 3 (трьома) промислово-виготовленими гранатами РГН, у будь якому порядку, що передбачено їх конструктивними особливостями і призначенням, вони утворюють 3 (три) ручні гранати наступальні РГН, які є придатними до вибуху, вибуховими пристроями промислового виготовлення та бойовими припасами, які ОСОБА_4 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

27.06.2025, ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч. 1, 263 ч. 1 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 18.04.2025;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 18.04.2025;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 18.04.2025;

- даними рапорту ст. о/у УБН ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 18.04.2025;

- даними протоколу обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 30.04.2025;

- даними висновку експерта №СЕ-19/111-25/27565-НЗПРАП від 12.05.2025;

- даними висновку експерта №СЕ-19/111-25/27662-БЛ від 14.05.2025;

- даними висновку експерта №СЕ-19/111-25/26849-ВТХ від 18.06.2025;

- даними висновку експерта №СЕ-19/111-25/27552-НЗПРАП від 19.05.2025;

- даними протоколу затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 30.04.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

При цьому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

В обґрунтування клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, обґрунтовується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 передбачають позбавлення волі строком до 8 років. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може зникнути від органів слідства та суду, усвідомивши невідворотність великого строку покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення;

2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України обґрунтовується тим, що з матеріалів кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідків та у разі незастосування запобіжного заходу тримання під вартою, існує ризик впливу підозрюваного на вказаних осіб шляхом погроз, умовляння, залякування чи підкупу з метою зміни чи дачі неправдивих показів вищезазначеними особами під час досудового розслідування та судового розгляду.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 неодружений, міцних соціальних зв`язків не має, є особою працездатного віку, не має інших джерел доходу, а відтак не має засобів для існування, а тому продовжуватиме злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів/психотропних речовин та у сфері незаконного обігу зброї.

Також, підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінальних правопорушень, наявність вищевказаних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може здійснити вищевказані дії, а тому менш суворі запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Лише перебування ОСОБА_4 під вартою зможе забезпечити запобіганню можливості переховуватися від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні, кожен окремо, підтримали клопотання за викладених в ньому підстав. Просили клопотання задовольнити та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки він визнає свою винуватість, співпрацює із слідством. Крім того, вважає, що ризики є необгрунтованими.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, документи надані підозрюваним, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи, загальні положення про які, передбачені ст. 176 КПК України.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (№9627/81 від 14.03.1984) суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (№14310/88 від 23.10.1994) «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч. 1, 263 ч. 1 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (№ 33977/96 від 26.07.2001) ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень - ст.ст. 307 ч.1, 263 ч. 1 КК України, де зокрема санкція ст. 307 ч. 1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, може вдатися до відповідних дій.

Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показань.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків не має, доказів про те, що станом на день розгляду клопотання підозрюваний має джерела доходу слідчому судді не надано, а тому може продовжити злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч. 1, 263 ч. 1 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, а також данні щодо особи підозрюваного.

Достовірних даних про те, що стан здоров`я підозрюваного перешкоджає його утриманню в місцях попереднього ув`язнення слідчому судді відсутні.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Таким чином, слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до ст. 183 КПК України, вважає за можливе визначити розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-179,183,184,193,194,196,309,376 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч. 1, 263 ч. 1 КК України, у кримінальному провадженні №0001143 від 14.05.2024 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 06 вересня 2025 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання, в порядку виконання ухвали слідчого судді, з 09 липня 2025 року.

Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок два двісті сорок) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві, , МФО: 820172, банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, р/о UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ст. 194 ч. 5 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

- не залишати межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 06 вересня 2025 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена, безпосередньо, до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1