Справа № 638/8612/25 Провадження № 1-в/638/558/25
УХВАЛА

Іменем України

18 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представник установи - ОСОБА_4 (поза межами суду),

засудженого ОСОБА_5 (поза межами суду),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі ВКЗ клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України, ч.2 ст. 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, -

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України, ч.2 ст. 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його за частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19.09.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та, з урахуванням попередніх вироків, які входять до загальної сукупності вироків, підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із усуненням кримінальної карності діяння за 3 епізодами.

Представник установи у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Засуджений клопотання підтримав та просив звільнити від призначеного покарання за епізодами.

Прокурор проти задоволенні клопотання установи не заперечував.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19.09.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 12.05.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, при цьому завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 857,00 грн.; 21.05.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, при цьому завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 2082,50 грн.

Крім того, засуджений ОСОБА_5 має попередні судимості, покарання за якими не відбуте та приєднане до знову призначеного на підставі ч.1 ст. 71 КК України та ч.4 ст. 70 КК України.

Так, вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 07.10.2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України умовно з іспитовим строком на 2 роки;

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 року за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70, ст. 72, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 11.05.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, при цьому завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 599,00 грн.

Згідно положень ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01 січня 2020 року 2102 гривень; 01 січня 2021 року - 2270 гривень; на 01 січня 2022 року - 2481 гривень; на 01 січня 2023 року 2684 гривень; на 01 січня 2024 року 3028 гривень.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 року за епізодом 11.05.2023 року та за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19.09.2023 року за епізодом 12.05.2023 року та 21.05.2023 року завдав матеріальну шкоду потерпілим на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказані вироки у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого від призначеного покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України суд,-

ухвалив:

Клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України, ч.2 ст. 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року - задовольнити.

Привести вирок Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Виключити з вироку Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 року обвинувачення ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 року посилання на застосування ч.1 ст. 70, 72 КК України.

Визначити остаточний строк покарання засудженому ОСОБА_5 за вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 року за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 71, 72 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Привести вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 19.09.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19.09.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України за епізодами, які мали місце 12.05.2023 року, 21.05.2023 року.

Остаточний строк покарання засудженому ОСОБА_5 , призначеного за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19.09.2023 року, залишити без змін, застосувавши принцип часткового складання покарань при складанні вироків, передбачений ч.4 ст. 70 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя ОСОБА_1