УХВАЛА

25 червня 2025 року

м. Київ

справа № 461/9116/24

провадження № 51-966 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевірила касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року, Львівського апеляційного суду від 19 та 26 грудня 2024 року і

встановила:

ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою, в якій порушуючи питання про перегляд згаданих судових рішень, також просить поновити строк на їх оскарження.

Своє клопотання щодо процесуального строку ОСОБА_4 коротко виклала у прохальній частині касаційної скарги, без зазначення причин його пропуску.

Перевіривши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів дійшла такого висновку.

За правилами ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана впродовж трьох місяців із дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк із дня вручення йому копії ухвали.

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвали апеляційного суду було проголошено 19 та 26 грудня 2024 року. Однак із цією скаргою ОСОБА_4 звернулася лише 12 червня 2025 року, тобто після закінчення встановленого законом строку касаційного оскарження.

У силу приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Виходячи з норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до касаційного суду у строк, визначений законом. Такі обставини має бути підтверджено скаржником.

Проте, прохаючи про поновлення пропущеного строку ОСОБА_4 у своєму зверненні не зазначила жодних аргументів, які би свідчили про існування істотних перешкод, що є непереборними та унеможливлювали своєчасно подати касаційну скаргу з додержанням вимог ст. 427 КПК у строк, передбачений ст. 426 цього Кодексу.

До того ж у силу ч. 4 ст. 424 КПК оспорювана ухвала слідчого суді не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. А тому в юридичному аспекті немає правових підстав для вирішення питання про поновлення строку касаційного оскарження вказаного рішення.

За відсутності обґрунтування поважності причин пропуску скаржницею строку на касаційне оскарження ухвал, постановлених судом апеляційної інстанції, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення цього строку необхідно відмовити.

Щодо вимоги скаржниці про поновлення строку виконання ухвали суду касаційної інстанції в справі № 461/9116/24, то такої процесуальної дії не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Тому згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень відмовити, а касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року, Львівського апеляційного суду від 19 та 26 грудня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3