Справа № 739/1033/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/285/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу поліції начальника слідчого відділення Новгород Сіверського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 , внесене у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000382 від 29.12.2022 року, про зміну запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Змінено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання та обрано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалено обраховувати з моменту фактичного затримання останнього, без визначення розміру застави на підставі абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Слідчий суддя, аргументував своє рішення тим, що підозрюваний ОСОБА_8 переховується від органів досудового розслідування, перебуває у міжнародному розшуку, а встановлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України продовжує існувати, тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що застосований судом запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, не може належним чином запобігти встановленому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, необхідно змінити застосований запобіжний захід.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, якою змінено запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що слідчий суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу, посилаючись на обставини, які не є новими та вже були предметом ретельної оцінки Чернігівського апеляційного суду під час постановлення ухвали від 12.05.2025 року, якою ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначає, що сторона обвинувачення не надала, а слідчий суддя не встановив жодних нових фактів, які б виникли після 12.05.2025 року і свідчили б про те, що ОСОБА_8 вчинив дії на ухилення від слідства (маючи реальну можливість діяти інакше), незаконно впливав свідків чи потерпілих, знищував докази, або іншим чином порушив умови раніше обраного йому апеляційним судом запобіжного заходу. Навпаки, будучи затриманим на території іноземної держави 09.09.2024 року, після звільнення з під варти, ОСОБА_8 ходить на реєстрацію до відділку поліції кожний вівторок та п`ятницю в Німеччині, що нівелює можливість настання заявленого стороною ризику переховування від органу досудового слідства. Також звертає увагу, що слідчий суддя не врахував тривалу бездіяльність органу досудового розслідування щодо ініціювання питання про запобіжний захід (досудове розслідування здійснюється з 18 лютого 2020 року, при цьому повідомлення про підозру ОСОБА_8 було складено лише 26.12.2022 року, а перше клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було подано до суду слідчим аж у березні 2024 року), відсутність конкретних доказів реалізації підозрюваним заявлених ризиків протягом надзвичайно тривалого періоду (протягом чотирьох років можна було неодноразово знищити чи приховати будь-які фінансово-господарські документи, комп`ютерну техніку, носії інформації чи засоби зв`язку, а також вплинути на свідків), факт виїзду ОСОБА_8 за межі України задовго до повідомлення йому про підозру ( ОСОБА_8 перетнув україно-румунський кордон 10.05.2022 року, а повідомлення йому про підозру було складено більше ніж через сім місяців після його офіційного виїзду з України), його позитивну характеристику є особою пенсійного віку, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працював, залишив межі України через офіційний пункт пропуску, прибув до Німеччини та, за наявними даними, став на консульський облік, та співпрацює з правоохоронними органами Німеччини (дізнавшись про свій міжнародний розшук, не став переховуватися далі, а негайно звернувся за кваліфікованою правовою допомогою в Україні та висловив чітке бажання і готовність прибути в Україну для участі у процесуальних діях та об`єктивного з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні , щойно для цього з`явиться легальна можливість). Твердження слідчого судді про те, що ОСОБА_8 у період з 12.05.2025 по 26.05.2025 не прибув до слідчого, прокурора та продовжує ухилятися від досудового розслідування, є необґрунтованими, оскільки не враховано об`єктивної неможливості виконання таких дій з боку підозрюваного, так як саме через оголошення ОСОБА_8 в міжнародний розшук за ініціативою української сторони, він наразі перебуває під контролем правоохоронних органів Німеччини. Також звертає увагу, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що ОСОБА_8 після 12.05.2025 року був належним чином, у спосіб передбачений КПК України та відповідними міжнародними договорами про правову допомогу, викликаний до слідчого, прокурора чи суду в Україні, з урахуванням його відомого місцезнаходження та правового статусу в Німеччині.

Заслухавши доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та його підзахисного ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як встановив суд, слідчим відділенням Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000382.

У рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 191 КК України. 26 грудня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Обґрунтованість вказаної вище підозри підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, серед іншого й висновками судової будівельно-технічної експертизи №1869/1870/21-24 від 18 листопада 2021 року та судово-економічної експертизи №22/22 від 02 лютого 2022 року, з додатками.

Також, в судовому засіданні підтверджено, що вжитими заходами розшуку встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перетнув українсько-румунський кордон, 10.05.2022 о 12 год. 25 хв., через міжнародний пункт пропуску «Порубне» у напрямку «виїзд», на легковому автомобілі «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою та рапортом СКП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області.

Підозрюваного ОСОБА_8 було оголошено в розшук, але враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 виїхав та знаходиться поза межами України, 09.01.2024, винесено постанову про оголошення останнього в міжнародний розшук.

06.03.2024 ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначено розмір застави.

06.06.2024 ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області запобіжний захід змінений з тримання під вартою з визначенням застави, на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Згідно повідомлення Сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернігівській області в Чернігівській області 09.09.2024 поліцією м. Бальве Федеративної Республіки Німеччина затримано ОСОБА_8 з метою вирішення питання про його подальшу екстрадицію. В подальшому 02.10.2024 Офісом Генерального прокурора Федеральному відомству юстиції Федеративної Республіки Німеччина подано запит про видачу ОСОБА_8 .

Колегією суддів Чернігівського апеляційного суду за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 ухвалою від 12.05.2025 скасовано ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду 06.06.2024, відмовлено у задоволенні клопотання про зміну підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на нього обов`язків, визначених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом. Також цією ухвалою на підозрюваного ОСОБА_8 зобов`язано з`являтися до слідчого, прокурора та суду.

Разом з тим, в період з 12.05.2025 по 26.05.2025 ОСОБА_8 до слідчого, прокурора не прибув та продовжує ухилятися від досудового розслідування. Згідно відомостей про перетин державного кордону України станом на 26.05.2025 ОСОБА_8 виїхав 10.05.2022 за межі України та не повертався.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою перевірялись під час судового розгляду клопотання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування (зміну) запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Змінивши відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України. Вагомість даних щодо наявності підозри у вчинення зазначеного кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, тому з метою уникнення покарання є вірогідність, що підозрюваний, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як на даний час знаходиться за кордоном, не перебуває під вартою та не обмежений у пересуванні, у зв`язку із чим продовжує бути оголошений в міжнародний розшук, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовження переховування від органів досудового розслідування за межами України.

Крім того, станом на момент складання клопотання про зміну запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання виявився не дієвим та належним чином не запобігає встановленому ризику та не забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні, так як ОСОБА_8 до слідчого, прокурора на виклики не прибуває, так як знаходиться за кордоном.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено необхідність змінити більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурором було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів провадження копії згоди Уряду Федеративної Республіки Німеччина від 22.05.2025 року, яка надійшла на адресу Офісу Генерального прокурора, відповідно до якої надано згоду на видачу громадянина України ОСОБА_10 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, зазначеного в ухвалі про арешт, виданій Новгород-Сіверським районним судом 06 червня 2024 року.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи захисника за змістом апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає повноти доказів, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Інших переконливих доказів на підтвердження того, що зміна запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, не запобігатиме існуючим ризикам захисником цього не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до остаточного висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Отже, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , характеризуючих даних про його особу, змінив запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 змінено запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4