КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Справа №133/1423/25

провадження №1-кс/133/275/25

30.04.2025 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000071 від 29.04.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000071 від 29.04.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Клопотання обгрунтоване тим, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000071 від 29.04.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час розгляду клопотаннявстановлено, що про дату і час розгляду клопотання належним чином повідомленні дізнавач та прокурор, які в судове засідання не з`явились та подали заяви, в яких просять суд розглянути клопотання без їх участі, його підтримують і простять задольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. У зв`язку з викладеним, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Зі змісту клопотання та доданих до нього письмових доказів встановлено, що 28.04.2025 в період часу з 19:22 по 19:30 в ході проведення огляду місця події за адресою: с. Махнівка Хмільницького району Вінницької області на автодорозі M-21 «Виступовичі-Могилів-Подільський» на багажнику транспортного засобу марки «NISSAN» моделі «ALMERA» державний номерний знак НОМЕР_1 було виявлено та вилучено пластиковий контейнер всередині якого знаходилась речовина рослинного походження та саморобний наперсник для куріння з нашаруванням речовини темного кольору, дані об?єкти було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» Слідче Управління з номерами FPS 6004637, а також саморобний наперсник для куріння з нашаруванням речовини темного кольору було до спеціального пакету «Національна поліція України» з номерами 7356284.

Відомості за вказним фактом 29.04.2025 внесено до ЄРДР за № 0000071 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

29.04.2025 дізнавачем складено постанову, якою вищевказані речі, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

В клопотанні дізнавач зазначає, що вилучені речі є предметом кримінального правопорушення, а тому відповідає критеріям, передбаченим п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до клопотання письмові докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зазначені строки звернення до суду дізнавачем дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчому судді надані достатні докази, які вказують на обґрунтованість клопотання про арешт майна, зокрема: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 29.04.2025 внесено відомості за № 0000071 за ч. 1 ст. 309 КК України; копія рапорту від 28.04.2025; копія рапорту поліцейського від 28.04.2025; копія заяви ОСОБА_5 від 28.04.2025; копія протоколу огляду місця події від 28.04.2025; фотографія пластикового контейнера всередині якого знаходиться речовина рослинного походження; пояснення ОСОБА_5 28.04.2025; копія постанови дізнавача від 29.04.2025 про визнання та приєднання речових доказів по матеріалах кримінального провадження № 0000071; копія свідоцтка про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіля NISSAN ALMERA, д.н.з. НОМЕР_3 ; фото з застосунку "Дія" з інформацією про ОСОБА_5 .

Слідчим у клопотанні доведено, що тимчасово вилучене майно має суттєве значення для належної правової кваліфікації вчиненого діяння, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також доведено, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідне з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Тимчасово вилучене майно за своїми критеріями дає достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання дізнавача про накладення арешту на майно з позбавленням права володіння, користування та розпорядження майном з метою збереження речових доказів.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, з позбавленням права володіння, користування та розпорядження майном з метою збереження речових доказів, на майно, виявлене та вилучене 28.04.2025 під час огляду місця події у кримінальному провадженні № 0000071 від 29.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме:

- пластиковий контейнер всередині якого знаходиться речовина рослинного походження;

- саморобний наперсник для куріння з нашаруванням речовини темного кольору.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а особами, які не були при проголошені ухвали в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_6

30.04.2025