ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1386/25 Справа № 215/7907/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора на вирок Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 27 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.08.2024 Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг за ч. 1 ст.1 90 КК України до пробаційного нагляду строком на 1 рік,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 71 КК України остаточно до покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду зі штрафом на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 ( вісімсот п`ятдесят) грн. Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду, 01.12.2024, приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_8 , разом з раніше знайомим йому потерпілим ОСОБА_9 , знаходились на дерев`яній лавці, що розташована біля буд. №50 по вул. Перлинна в Тернівському районі м. Кривий Ріг, де спілкувалися на різні теми.

Знаходячись на лавці, поблизу вищевказаного будинку, приблизно о 18:00 год. потерпілий ОСОБА_9 відійшов за власними потребами від ОСОБА_8 , який продовжував сидіти на вищевказаній лавці, при цьому залишивши поруч з останнім свою сумку, чорного кольору в якій знаходився паспорт громадянина України формату ІД-картки з № НОМЕР_1 , орган, що видав 1227 від 06.05.2024, який виданий на ім`я ОСОБА_9 .

Надалі, в зазначений вище час та місці, за відсутності ОСОБА_9 , у ОСОБА_8 , раптово виник прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння належного ОСОБА_9 майна з його сумки. Після чого, ОСОБА_8 , знаходячись на лавці біля буд.50 по вул.Перлинна в Тернівському районі м.Кривого Рогу, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив сумку ОСОБА_9 та побачив, що в середині знаходиться паспорт громадянина України формату ІД-картки з № НОМЕР_1 , орган, що видав 1227 від 06.05.2024, який виданий на ім`я ОСОБА_9 , яким вирішив заволодіти, шляхом крадіжки, визначивши його предметом свого посягання.

Так, 01.12.2024, приблизно о 18:30 годині, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що паспорт громадянина України є важливим особистим документом, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, a тому має силу офіційного документа, не маючи наміру подальшого його повернення власнику або до уповноважених органів, з метою його подальшого використання у власних цілях, з порушенням законного порядку, установленого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», скориставшись тим, що ОСОБА_9 відійшов у власних потребах від місця, де вони сиділи на лавці, дістав паспорт громадянина України формату ІД-картки з № НОМЕР_1 , орган, що видав 1227 від 06.05.2024, який виданий на ім`я

ОСОБА_9 , та одразу поклав до кишені куртки, в яку був одягнений, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, та в подальшому розпорядився викраденим паспортом на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом першої інстанції, як кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України, за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом.

На вказане рішення прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком у виді штрафу, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.08.2024 р. за ст.190 ч.1 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України; та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень та одного року пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків на підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та фактичні обставини справи ніким не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п.1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Жовтневого районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23.08.2024 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду. На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України, покладено на нього обов`язки.

При цьому Тернівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області при призначенні покарання на підставі ст. 71 КК України зазначено про повне приєднання невідбутої частини покарання у виді пробаційного нагляду за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 23.08.2024, але не правильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.

Зокрема, суд першої інстанції у своєму вироку при призначенні покарання хоча і вказав статтю 71 КК України, однак не в повному обсязі приєднав покарання за попереднім вироком, оскільки не зазначив обов`язків, покладених на засудженого, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Покладення обов`язків є невід`ємною частиною покарання засудженому до пробаційного нагляду. Ця норма закону є імперативною і підлягає обов`язковому виконанню.

Відповідно до ст. 71 КК України та п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 243/7758/20 від 06.12.2021 зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Зазначена вимога має імперативний характер і унеможливлює (за умови встановлення судом таких обставин) будь-який інший порядок та правила призначення остаточного покарання.

Крім того, в резолютивній частині вироку суду першої інстанції не послався на ч. 3 ст. 72 КК України, відповідно до якої призначене основне покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконуються самостійно.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення КПК України, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку, з ухваленням нового на підставі ст. 420 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404-407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 27 грудня 2024 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 357 КК України покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання призначену за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23.08.2024 р. у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України; та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України на ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набуває чинності негайно та може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді