ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1964/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Луганської області, громадянки України, з середньо освітою, непрацюючої, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимої:

-18 жовтня 2024 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17000 грн. (штраф не сплачено);

-6 січня 2025 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

-20 червня 2025 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, штраф виконувати окремо;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , будучи судимою, належних висновків для себе не зробила, та знову, протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, вчинила нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_2 11 грудня 2024 року приблизно о 13 год. 40 хв., перебуваючи біля озера «Жандарка», що неподалік від будинку, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Здолюунівська,3в, знайшла та підібрала в землі, тим самим, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - 4 ММС, масою 0,484г., яку заховала до правої кишені куртки, почавши незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту, до її затримання працівниками поліції 11 грудня 2024 року о 14 год. 06 хв. За адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 3в.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила, що вже не пам`ятає ас та місце, оскільки вживала наркотичні засоби, де знайшла пакет з білою речовиною, який у подальшому добровільно віддала працівникам поліції.

Надаючи відповіді на питання, остання зазначила, що в обвинувальному акті все вказано правильно, назву та вагу психотропної речовини не оспорює.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_2 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією ж статтею.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким, конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, яка судима, не працює, неодружена, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшує покарання, суд уважає за можливе визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд уважає необхідним призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до ОСОБА_2 ст. 75 КК України суд не вбачає. Судом враховано, що самі обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, свідчить про її підвищену суспільну небезпечність, оскільки вона перш за все порушує встановлений законодавством порядок обігу наркотичних засобів, внаслідок якого задовольняється незаконний попит на наркотики та психотропні речовини. Незаконна діяльність ОСОБА_2 припинена лише за втручання працівників правоохоронних органів, якими вилучено психотропну речовину. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого. Ураховуючи зазначене, на переконання суду, застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, в даному конкретному випадку не відповідатиме принципам законності та справедливості покарання, а тому звільнення ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку не буде достатнім і необхідним для виправлення останнього.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, призначити ОСОБА_2 покарання у виді 2 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 17000 грн.

Покарання у виді штрафу в сумі 17000 грн., призначене ОСОБА_2 вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року, - виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 вираховувати з часу звернення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення - 11 грудня 2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зарахувати в строк покарання, відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року, з розрахунку день за день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі - вартість проведеної експертизи на суму 3183 грн. 60 коп. в дохід держави.

Речові докази по справі: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - 4 ММС, масою 0,484г., яка знаходяться на зберіганні в камері схову Дарницького УП ГУНП у м. Києві, - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1