Провадження №1-кп/523/1595/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

05.08.2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Косівської окружної прокуратури Івано Франківської області ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0001196 від 05 липня 2025 року із звинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

У невстановлені дату, час та місці ОСОБА_5 , в порушення вимог додатку №1 пункту 1 постанови Верховної Ради України від 07 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», пунктів 1-4, 9, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, пунктів 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року №622, без передбаченого дозволу, придбав належний до контактної, короткоклинкової, холодної зброї, колючої дії, ніж, який став носити при собі, до часу його вилучення співробітниками правоохоронного органу о 20 годині 00 хвилини 05 липня 2025 року біля буд.№23Б, по вул. Жоліо Кюрі, в м. Одесі.

Обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю та показав, що він, перебуваючи декілька років тому на одному із ринків м. Луцька, придбав ніж для власних потреб. Через деякий час він, слідуючи до місця військової служби по вул. Жоліо Кюрі, в м. Одесі, був зупинений співробітниками поліції, які виявили наявний при ньому в рюкзаку цей ніж. Про вчинене обвинувачений в даний час жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченим та захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд визнає доведеним, що ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановлені дату, час та місці, в порушення вимог додатку №1 пункту 1 постанови Верховної Ради України від 07 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», пунктів 1-4, 9, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, пунктів 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року №622, без передбаченого дозволу, придбав належний до контактної, короткоклинкової, холодної зброї, колючої дії, ніж, який став носити при собі, до часу його вилучення співробітниками правоохоронного органу о 20 годині 00 хвилини 05 липня 2025 року біля буд.№23Б, по вул. Жоліо Кюрі, в м. Одесі, у зв`язку із чим, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.263 КК України, як незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинуваченого процесуальні витрати в сумі 2674,20 грн, пов`язані з проведенням у справі судової експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого в заявленому розмірі.

При призначенні обвинуваченому покарання суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує отримані в судовому засіданні дані про перше притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, його статуси військовослужбовця за призовом під час мобілізації та учасника бойових дій, а також виключно позитивну службову характеристику.

На підставі викладеного, тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, наявності вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винуватого, його ставлення до вчиненого, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в мінімально визначеному санкцією ч.2 ст.263 КК України розмірі.

Окрім того, судом розглянуто усну заяву сторони захисту про розстрочення зазначеного штрафу, обґрунтовану потребою обвинуваченого у коштовних оперативних медичних втручаннях та подальшої реабілітації.

Відповідно до ч.4 ст.53 КК України, з урахуванням майнового стану особи, суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду кримінального провадження військовослужбовець ОСОБА_5 має низку захворювань, безпосередньо пов`язаних із проходженням військової служби, у зв`язку із чим, потребує коштовних оперативних медичних втручань та подальшої реабілітації, що може спричинити для обвинуваченого значне погіршення його фінансового становища, а відтак останній не має можливості сплатити присуджений штраф одним платежем.

Суд вважає можливим розстрочити ОСОБА_5 виконання вироку в частині сплати штрафу, строком на 6 місяців, із щомісячною виплатою сум, починаючи з наступного місяця після дати набрання вироком законної сили.

Долю долученого до матеріалів кримінального провадження речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на нього арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцяти тисяч) грн.

Розстрочити ОСОБА_5 виконання вироку в частині сплати штрафу в сумі 17000 грн, строком на 6 місяців, із щомісячною виплатою 2883 грн 30 коп., починаючи з наступного місяця після дати набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на суму 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн 20 коп.

Після набрання вироком законної сили визнаний в якості речового доказу ніж конфіскувати та знищити встановленим порядком.

Арешт, накладений на ніж скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через Пересипський районний суд м. Одеси, впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1