ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000392 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000392 від 26.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204, ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 209 КК України та накладено арешт на майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, вилучене 05.03.2025 року в ході проведення обшуку за місцем ведення господарської діяльності ТОВ Вейп Спейс, ТОВ ЕЛ Індаст, ТОВ ДЕВАЙС, ТОВ ФОРТЕЦЯ НА ДНІПРІ, ТОВ Є ГЛОБАЛ ІМПО та ФОП ОСОБА_9 , а саме будівлі під назвою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон Maizu.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вказує, що слідчим суддею неправильно було застосовано норми матеріального та процесуального права, а також не було з`ясовано всі обставини справи.

Наголошує, що ОСОБА_8 не є фігурантом у даному кримінальному провадженні та навіть не є свідком, а просто перебував на торгівельній точці та телефон належить йому. Більше того, під час обшуку останній добровільно надав для огляду працівникам поліції свій мобільний телефон, що підтверджується протоколом обшуку.

Зазначає, що прокурором було порушено процесуальний строк для подання клопотання про арешт майна, сам обшук проводився 05.03.2025 року і без фактичного накладення арешту на майно.

Крім того, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не зазначено власника майна, на яке було накладено арешт, не вірно вказано марку моделі вилученого телефону (Maizu замість вірного Mеizu), конкретний перелік майна, на яке накладено арешт та порядок виконання такої ухвали.

В судове засідання апеляційного суду власник майна ОСОБА_8 , який належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обґрунтовуючи своє рішення про накладення арешту на мобільний телефон Maizu вилучений 05 березня 2025 року в ході проведення обшуку за місцем ведення господарської діяльності ТОВ «Вейп Спейс», ТОВ «ЕЛ Індаст», ТОВ «ДЕВАЙС», ТОВ «ФОРТЕЦЯ НА ДНІПРІ», ТОВ «Є ГЛОБАЛ ІМПО» та ФОП ОСОБА_9 , а саме будівлі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Обухівка, вул. Центральна, 30, слідчий суддя посилався на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК та в ухвалі зазначив, що вказане у клопотанні майно є речовим доказом, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, є необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.167 та ч.2 ст.168 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 26.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204, ч. 3 ст. 199, ч.1 ст. 209 КК (а.с.7-11).

Відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем ведення господарської діяльності ТОВ «Вейп Спейс», ТОВ «ЕЛ Індаст», ТОВ «ДЕВАЙС», ТОВ «ФОРТЕЦЯ НА ДНІПРІ», ТОВ «Є ГЛОБАЛ ІМПО» та ФОП ОСОБА_9 , а саме будівлі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить на праві власності ОСОБА_10 , з метою виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення: підакцизні товари без марок акцизного податку України, такі як одноразових Pod. Системи, тютюнові вироби або їх замінники, електронні сигарети, рідини для паління, інші речовини, що використовуються для виготовлення підакцизних товарів, обладнання, приладдя для їх виготовлення, у тому числі, колби, пластикові, скляні та металеві ємності, трубки, маски, костюми, перчатки, наклейки, тощо; інформація, яка міститься у: мобільних телефонах, системних блоках комп`ютерів, ноутбуках, планшетах, моноблоках; SIM-картки мобільних операторів, сім-холдери; електронні носії інформації: CD та DVD диски, USB флеш-накопичувачі, карти пам`яті, накопичувачі на магнітних дисках HDD та твердотілих SSD; грошові кошти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення; банківські платіжні картки, квитанції, чеки договори оренди банківських сейфів, боргові розписки, накладні з ТОВ «Нова пошта»; зошити, блокноти, інші аркуші, які містять чорнові записи; бухгалтерська документація щодо постачання підакцизних товарів суб`єктам господарювання, які здійснюють роздрібну торгівлю, договори оренди на приміщення, які використовуються для незаконного виготовлення та зберігання підакцизних товарів; інші речі і документи, які самі по собі або в сукупності можуть підтверджувати факт вчинення кримінального правопорушення (а.с.12-13).

Згідно протоколу обшуку від 05 березня 2025 року (а.с.14-19) в результаті проведення обшуку за місцем ведення господарської діяльності ТОВ «Вейп Спейс», ТОВ «ЕЛ Індаст», ТОВ «ДЕВАЙС», ТОВ «ФОРТЕЦЯ НА ДНІПРІ», ТОВ «Є ГЛОБАЛ ІМПО» та ФОП ОСОБА_9 , а саме будівлі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, було виявлено та вилучено мобільний телефон ОСОБА_8 «Maizu».

Відповідно до постанови старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 06 березня 2025 року про визнання речовими доказами (а.с.20-22) мобільний телефон «Maizu», зошит з чорновими записами, зошит з чеками, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000392 від 26.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204, ч. 3 ст. 199, ч.1 ст. 209 КК.

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна (а.с.1-6) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вищевказаний мобільний телефон з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації (п.п.1,2 ч.2 ст.170 КПК). При цьому у клопотанні прокурора не зазначено, яким саме визначеним ст.98 КПК критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні відповідає належний на праві власності ОСОБА_8 мобільний телефон «Maizu», який є не має жодного відношення до даного кримінального провадження та процесуального статусу, та які на ньому можуть міститися відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, вищенаведене свідчить про те, що наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність задоволення клопотання прокурора про арешт майна, не відповідають вимогам ч.1 ст.173 КПК, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено необхідності у накладенні на нього арешту. При цьому, сам факт формального набуття згідно постанови старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 06 березня 2025 року про визнання речовими доказами (а.с.20-22) процесуального статусу речового доказу, яким є зазначений у клопотанні мобільний телефон ОСОБА_8 «Maizu» не свідчить про його відповідність, визначеним ст.98 КПК критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для накладення на нього арешту.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до п.2 ч.1 ст.409 та п.1,2 ч.1 ст.411 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року про арешт майна скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000392 від 26.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204, ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 209 КК України вилученого 05.03.2025 року в ході проведення обшуку за місцем ведення господарської діяльності ТОВ Вейп Спейс, ТОВ ЕЛ Індаст, ТОВ ДЕВАЙС, ТОВ ФОРТЕЦЯ НА ДНІПРІ, ТОВ Є ГЛОБАЛ ІМПО та ФОП ОСОБА_9 , а саме будівлі під назвою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільного телефону Maizu.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року про арешт майна, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000392 від 26.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204, ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 209 КК України вилученого 05.03.2025 року в ході проведення обшуку за місцем ведення господарської діяльності ТОВ Вейп Спейс, ТОВ ЕЛ Індаст, ТОВ ДЕВАЙС, ТОВ ФОРТЕЦЯ НА ДНІПРІ, ТОВ Є ГЛОБАЛ ІМПО та ФОП ОСОБА_9 , а саме будівлі під назвою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільного телефону Maizu.

Вилучений мобільний телефон Maizu негайно повернути власнику ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4