ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/40/23
провадження № 1-кп/753/684/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іскреня, Літинського району, Вінницької обл., українця, громадянина України, освіта середня , одруженого , маючого на утриманні малолітніх дітей, не працюючого , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого; 14.10.2022 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст.263 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років; обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

24 червня 2024 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосовування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що надають право суду на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до трьох років, й вказані обставини можуть спонукати обвинуваченого до втечі з метою уникнення покарання, адже ОСОБА_4 отримувавши повістки про виклик до суду, довгий час в судові засідання не з`являвся та поважних причин своєї неявки не повідомив.

Обвинувачений просив обрати менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, які враховуються при обрані запобіжного заходу.

В розумінні ст. 177 КПК України, «обґрунтована підозра» включає в себе наявність процесуального документу - повідомлення про підозру та наявність достатніх доказів для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру підлягає обов`язковому здійсненню, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Практикою ЄСПЛ в рішеннях «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України» напрацьовані стандарти розуміння поняття «обґрунтована підозра», що передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що певна особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При встановленні наявності ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду, суд не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Враховуючи зазначене та беручу до уваги той факт, що відносно обвинуваченого були здійсненні розшукові дії суд вважає, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ймовірно може мати місце проте ступінь останнього є незначною.

Що стосується можливості вчинення обвинуваченим іншого злочину, то враховуючи що ОСОБА_4 раніше судимий , тому ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України має місце, проте ступінь останнього не є високим.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітніх дітей та постійне місце проживання, суд вважає, що прокурором недоведені підстави щодо застосування до обвинуваченогозапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також, прокурором у судовому засіданні не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. За таких обставин, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинувачену обов`язки передбачені ч. 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вище наведене, на переконання суду, на даний час наявні всі підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відлучатись з місця проживання без дозволу суду.

Саме такий запобіжний захід є співмірним із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам.

Керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

ст. ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: