УХВАЛА

про накладення арешту на майно

16 червня 2025 рокуСправа № 495/4311/25
Номер провадження 1-кс/495/1212/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого відділення СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , яке подане в рамках кримінального провадження № 0000808 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, про накладення арешту на майно,

встановив:

до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 16.06.2025 року надійшло клопотання слідчого відділення СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , яке подане в рамках кримінального провадження № 0000808 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивоване тим, що 14.06.2025 до чч Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення начальника ВСП ОСОБА_5 про те, що 14.06.2025 в м. Білгород-Дністровський, військовослужбовець призваний за мобілізацією старший матрос ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на посаді водія відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 зберігає без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю.

В ході проведення досудового розслідування 14.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 233, 234 КПК України з метою рятування майна та за добровільної згоди користувача автомобіля, було проведено обшук автомобіля марки MITSUBISHI L-200 д.н.з. НОМЕР_2 в ході якого на задньому пасажирському сидінні було виявлено та вилучено снайперську гвинтівку 002636 під назвою HAENEL -CR308, два пластикових магазини з набоями по 20 шт. в кожному магазині, калібру 7х62 з маркуванням GGG 22.

На підставі постанови слідчого від 14.06.2025, вищевказані речі, визнано речовими доказами та долученні до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту вилученого, для створення збереженості тих об`єктів які на думку органу слідства мають статус речового доказу, й збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.

В судове засідання прокурор, слідчий не з`явився, в прохальній частині просили клопотання розгладти без їх участі.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000808 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.123 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.167 КПК України встановлюється, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Як вбачається з матеріалів справи 14.06.2025 було проведено обшук автомобіля марки MITSUBISHI L-200 д.н.з. НОМЕР_2 в ході якого на задньому пасажирському сидінні було виявлено та вилучено снайперську гвинтівку 002636 під назвою HAENEL -CR308, два пластикових магазини з набоями по 20 шт. в кожному магазині, калібру 7х62 з маркуванням GGG 22.

На підставі постанови слідчого від 14.06.2025, вищевказані речі, визнано речовими доказами та долученні до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами статей 131, 132 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.1 ч. 2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

В силу ст. 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати зокрема правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно з матеріалами провадження вилучені під час огляду місця події речі є майном, що відповідає критеріям речового доказу. Збереження речового доказу у незмінному стані є необхідним до встановлення обставин, які підлягають доказуванню у даній категорії справ.

Метою накладення арешту на вилучене майно є забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу по його забезпеченню,і в подальшому використанні для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Наведені слідчим мотиви арешту є виправданим втручанням у право власності особи з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя звертає увагу, що правоохоронні органи повинні діяти оперативно, особливо коли мова йде про обмеження прав особи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування, на вилучені під час проведення обшуку речі, а саме: снайперську гвинтівку 002636 під назвою HAENEL -CR308, два пластикових магазини з набоями по 20 шт. в кожному магазині, калібру 7х62 з маркуванням GGG 22.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1