печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000017, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

І. Історія провадження

До Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, з угодою про визнання винуватості від 17 жовтня 2024 року, укладеною між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000017, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.02.2023.

ІІ. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, тобто у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також в умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять неправдиві відомості.

ІІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена сторонами угоди міра покарання

3.1. 17 жовтня 2024 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

3.2. За змістом цієї угоди формулювання та обсяг обвинувачення, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_5 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність є тотожними до наведених в обвинувальному акті.

3.3. У пункті 2 угоди про визнання винуватості міститься інформація про повне та беззастережне визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в обсязі та при обставинах, викладених у повідомлені про підозру, та зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість в обсязі повідомленої підозри у судовому провадженні, а також співпрацювати із прокурором у викритті кримінальних правопорушень (злочинів), які розслідуються детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України у кримінальному провадженні №0000017 від 22.02.2023 шляхом надання правдивих викривальних показань та їх підтвердження під час судового розгляду.

3.4. За змістом пункту 5 угоди при вирішенні питання про укладення цієї угоди прокурором враховано наступні обставини:

- ступінь та характер сприяння підозрюваним у розслідуванні кримінального провадження щодо нього та інших осіб, а саме активне сприяння підозрюваним ОСОБА_5 розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що виразилось у повідомленні про всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення (злочину). Таким чином, ОСОБА_5 активно сприяв встановленню всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- характер і тяжкість підозри - вчинене кримінальні правопорушення є нетяжким та не завдало майнових наслідків;

- наявний значний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, у викритті причетних до вчинення злочину осіб, закріпленні доказової бази щодо вчиненого ним злочину, що забезпечується шляхом надання визнавальних показань ОСОБА_5 ;

- наявний суспільний інтерес у виявленні більшої кількості кримінальних правопорушень.

3.5. У пункті 6 угоди зазначається, що підозрюваний щиро розкаюється у скоєному, критично оцінює свою злочинну поведінку, в тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

3.6. Відповідно до пункту 7 угоди обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , стороною обвинувачення не встановлено. Натомість стороною обвинувачення встановлено обставини відповідно до статті 66 КК України, які пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину у зв?язку зі скрутним матеріальним становищем та внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Також в угоді зазначено, що ОСОБА_5 , раніше не судимий, позитивно характеризується в своїй діяльності, та інші обставини, які його характеризують.

3.7. Сторони угоди узгодили, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 205-1 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 1 (один) рік.

3.8. Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що при затвердженні угоди на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 буде звільнено від відбування основного покарання з випробуванням (згідно з ч. 3 ст. 75 К України тривалість іспитового строку та обов?язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом).

3.9. Сторонам відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора та підозрюваного є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

ІV. Позиція учасників судового засідання

4.1. У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду, оскільки угода укладена відповідно до норм чинного КПК України.

4.2. Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що суть пред`явленого обвинувачення йому зрозуміла. Провину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнає в повному обсязі. Призначене відповідно до угоди покарання, йому зрозуміло. Угода ним була укладена добровільно, примусу не було. Він розуміє своє право на повний судовий розгляд, наслідки укладення вказаної угоди ним зрозумілі. Просив затвердити угоду.

4.3. Захисник ОСОБА_4 зазначив, що угода про визнання винуватості була укладена в його присутності. Жодних порушень під час складання угоди винуватості не було. Просив затвердити угоду.

4.4. Захисником ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 також було подано клопотання про зменшення та розстрочення процесуальних витрат від 27.02.2025 року, в якому повідомлено, що обвинувачений з лютого 2022 року до цього часу не працює, доходів не отримує та відповідно знаходиться у тяжкому матеріальному становищі, з огляду на що сторона захисту вважає наявні підстави зменшення загального розміру судових витрат, що підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальній справі № 757/48644/24-к (кримінальне провадження №0000017) до 15145,1 грн та розстроченню на 12 місяців, по 1262,13 грн. відповідно з моменту набрання Вироком суду законної сили.

V. Мотиви суду

5.1. Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши зміст обвинувального акта, угоди про визнання винуватості, дослідивши документи та інші матеріали, надані сторонами з метою з`ясування добровільності укладення угоди та перевірки її на відповідність закону про кримінальну відповідальність та кримінальному процесуальному закону, дійшов висновку, що при укладенні угоди прокурор не в повній мірі врахував обставини, передбачені частиною 1 статті 470 КПК України. Зазначене свідчить про суперечність умов угоди вимогам КПК України, а крім того умови угоди про визнання винуватості не відповідають інтересам суспільства. Така позиція суду обґрунтовується наступним.

5.2. Згідно з главою 35 розділу VI КПК України за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості у судовому засіданні суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: 1) затвердити угоду про визнання винуватості, або 2) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених частиною сьомою статті 474 КПК України.

Відповідно до частини сьомої статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Зокрема, відповідно до пунктів 1, 2 частини сьомої статті 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу, умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

5.3. Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати, зокрема, ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

5.4. Зі змісту угоди вбачається, що прокурором у якості врахування ступеня та характеру сприяння ОСОБА_5 у проведенні щодо нього та інших осіб зазначено активне сприяння підозрюваним ОСОБА_5 розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що виразилось у повідомленні про всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення (злочину). Таким чином, ОСОБА_5 активно сприяв встановленню всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

5.4.1. Однак жодних фактичних обставин, які б свідчили про активне сприяння ОСОБА_5 встановленню обставин кримінального правопорушення, сторонами угоди про визнання винуватості суду не повідомлено.

Поряд з тим, відсутні будь-які дані, що ОСОБА_5 викрив інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, зокрема не долучено доказів на підтвердження надання обвинуваченим викривальних показань щодо таких осіб. Натомість, змістом обвинувального акта підтверджується зворотнє, оскільки з останнього вбачається, що особа, на пропозицію якого ОСОБА_5 зареєстрував юридичну особу ТОВ «АСШ», досудовим розслідуванням не встановлена, відповідно будь-яких інших осіб ОСОБА_5 не викрив.

5.4.2. Таким чином, при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором повною мірою не враховано ступінь та характер сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, зокрема, недостатньо зазначити активне сприяння без конкретизації, в чому саме це полягало.

5.5. Щодо наявності суспільного інтересу в затвердженні угоди. Суспільний інтерес є абстрактним оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

5.5.1. Очевидно, що у контексті цього кримінального провадження суспільний інтерес полягає у припиненні на майбутнє, в перспективі існування такого явища як «підставні підприємства», унеможливленні у подальшому вчиняти дії, спрямовані на ухилення від сплати податків.

5.5.2. Однак, зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що при її укладенні прокурором враховано виключно наявність суспільного інтересу у швидкому досудовому розслідуванні та судовому провадженні, у викритті причетних до вчинення злочину осіб, закріпленні доказової бази щодо вчиненого ним злочину, що забезпечується шляхом надання визнавальних показань ОСОБА_5 .

5.5.3. Як зазначено вище, в угоді про визнання винуватості серед інших обставин зазначається беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення це є обов`язкова складова змісту угоди. Тобто, укладення угоди стає можливим лише за умови беззаперечного визнання підозрюваним своєї винуватості, а його добровільні показання замінюють характер "істини" у цьому провадженні та доцільність використання інших засобів для її встановлення. У такому випадку основним є беззастережне визнання вини, добровільність якого є головною умовою процедури судового провадження на підставі угоди.

5.5.4. В зв`язку з вищевикладеним, угоди можуть бути затверджені судом лише за наявності фактичних підстав для визнання винуватості підозрюваного. Одного бажання підозрюваного/обвинуваченого і прокурора для укладання угоди не достатньо. Суд затверджує угоду за наявності фактичних підстав (доказів) для визнання винуватості підозрюваного. Це правило спрямоване на недопущення ухвалення обвинувального вироку судом на підставі угоди у разі обмови чи самообмови обвинуваченого, а також за відсутності доказів його винуватості.

5.5.5. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 5 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 року «Про практику розгляду судами справ про звільнення особи від кримінальної відповідальності», згідно з якими щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює бажання виправити ситуацію, відшкодовує заподіяну злочином шкоду.

5.5.6. Однак, в розумінні інтересу для суспільства цього недостатньо для укладення даної угоди.

5.5.7. На думку суду, прокурор не врахував повною мірою характер обвинувачення та не довів наявність суспільного інтересу в укладенні цієї угоди.

5.6. Таким чином, визначене покарання та умови звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України не відповідають вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства.

5.7. Перелік рішень, які можуть бути прийняті судом у підготовчому судовому засіданні, наведений у ч. 3 ст. 314 КПК України і є вичерпним.

За положеннями абз. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України в разі відмови суду в затвердженні угоди про визнання винуватості досудове розслідування або судове провадження (в залежності від того, на якій стадії укладено угоду) продовжуються в загальному порядку.

Тобто, в разі відмови у затвердженні угоди за передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав суд повертає кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, саме для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України, або продовжує судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду укладено саме під час здійснення судового провадження.

Вчинення судом таких дій підтверджуються положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, згідно з якими у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Таким чином, зазначена норма п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає реалізацію положень абз. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України під час підготовчого судового засідання в разі відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, досягнутої (укладеної) під час досудового розслідування, та вчинення певних дій судом - повернення кримінального провадження прокурору саме для продовження досудового розслідування.

Вказана позиція відповідає позиції колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, викладеній в ухвалі від 04.05.2020 у справі №991/1287/20.

5.10. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості суперечать інтересам суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідним відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним ОСОБА_5 , та повернути кримінальне провадження стосовно останнього прокурору для продовження досудового розслідування.

5.11. Частиною 4 ст. 314 КПК України передбачено можливість оскарження повернення обвинувального акта. Між тим, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу, та така ухвала оскарженню не підлягає, що узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 25 квітня 2024 року по справі № 308/7233/23 (провадження № 51-1735ск24).

5.12. Також суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам п.8 ст.474 КПК України, згідно якого повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-372, 468, 470, 472, 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 від 17.10.2024.

Матеріали кримінального провадження №0000017 від 22.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1