УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали заяви ОСОБА_2 про забезпечення прав та свобод ОСОБА_3 , який тримається під вартою, та про здійснення перевірки правомірності тримання під вартою, поданої в порядку ст. 206 КПК України,

установив:

01.07.2025 до Шевченківського районного суду міста Києва (вхід. № 68671) надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення прав та свобод ОСОБА_3 , який тримається під вартою, та про здійснення перевірки правомірності тримання під вартою, поданої в порядку ст. 206 КПК України.

Обґрунтовуючи зазначену заяву ОСОБА_2 зазначила, що 25.06.2024 Оболонський районний суд міста Києва постановив ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 та зазначив, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави визначений ухвалою суду від 09.05.2024 необхідно залишити без задоволення.

Надалі 25.07.2024 суддею Оболонського районного суду міста Києва ухвалено вирок відносно ОСОБА_3 , в якому суд зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» обраний судом під час судового провадження ухвалою Оболенського районного суду міста Києва від 09.05.2024, який було продовжено ухвалою цього суду від 25.06.2024, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін (справа № 756/5380/24).

Як вбачається зі змісту заяви та додатків долучених до неї, 23.06.2025 підтверджено, що ОСОБА_2 внесла кошти на спеціальний депозитний рахунок в якості застави за ОСОБА_3 згідно ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 09.05.2024 у справі № 756/5380/24.

Таким чином, на думку заявника, ОСОБА_3 без жодних судових рішень або розгляду апеляційної скарги з 23.06.2025 незаконно утримається в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

У зв`язку з чим, ОСОБА_2 просить негайно доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі та свободи.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 01.07.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 02.07.2025 заяву з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Частиною 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру вважати, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.

За наслідками вивчення заяви ОСОБА_2 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, про забезпечення прав та свобод особи, яка тримається під вартою, та про здійснення перевірки правомірності тримання особи під вартою, слідчим суддею не отримано відомостей, які б вказували про те, що ОСОБА_3 утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення особи свободи.

Так, згідно з відповіддю першого заступника начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 від 08.07.2025, наданої на запит суду, встановлено, що ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі вироку Оболонського районного суду міста Києва від 25.07.2024, згідно якого останнього визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2023 та остаточно призначеного покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання - з дня набрання законної сили. До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 залишено без задоволення.

20.04.2024 на адресу ДУ «Київський слідчий ізолятор» з Оболонського районного суду міста Києва надійшло повідомлення про те, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, з апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок суду від 25.07.2024, направлено до Київського апеляційного суду. На підставі вищевикладеного, ОСОБА_3 перераховано за Київським апеляційним судом.

Перший заступник начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 від 08.07.2025 у відповіді на запит вказав, що в резолютивній частині вироку зазначено лише про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та альтернативний запобіжний захід у вигляді застави останньому не визначено.

Таким чином, рішення про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою прийняте на підставі вироку Оболонського районного суду міста Києва від 25.07.2024, тобто після закінчення розгляду справи по суті.

Зазначене рішення, про тримання під вартою, постановлене уже в порядку виконання вироку суду, який хоча ще і не набрав законної сили, проте розгляд справи по суті обвинувачення судом першої інстанції завершений.

Відповідно до вимог КПК України, затримання у очікуванні розгляду апеляції вважається попереднім триманням під вартою, і засуджена особа не починає відбувати своє покарання, поки вирок не набере чинності.

Проте, слід зазначити, що п. 1 а) статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції) передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

Згідно п. 1 с) статті 5 Конвенції нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Ці пункти визначають різний правовий характер, різні підстави, різні вимоги до рішення про тримання під вартою.

Пункт (а) вимагає лише законного вироку суду, яким особу визнано винуватою і призначено відповідне покарання.

Пункт (с) вимагає розумної підозри, наявності ризиків, якомога коротшого періоду перебування під вартою невинуватої особи.

Незважаючи на те, що чинним законодавством України таке тримання під вартою термінологічно відрізняється від відбування покарання за вироком, що набрав законної сили, з погляду статті 5 Конвенції воно буде розглядатися як таке, що підпадає під пункт а): законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

Таким чином навіть у разі скасування вироку тримання під вартою на його підставі буде законним (у тому числі з погляду статті 5 Конвенції).

Враховуючи вищевикладене, у слідчого судді відсутні правові підстави для винесення ухвали щодо звільнення ОСОБА_3 з-під варти у зв`язку з його незаконним триманням під вартою.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у негайній доставці ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва для з`ясування підстав позбавлення волі в порядку ст. 206 КПК України та, відповідно, задоволення заяви ОСОБА_2 подної в інтересах ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 206, 208, 309, 532, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 подної в інтересах ОСОБА_3 , про забезпечення прав та свобод особи, яка тримається під вартою в порядку ст.206 КПК України, та доставці останнього до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва для з`ясування підстав позбавлення його свободи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1