УХВАЛА

01 липня 2025 року

м. Київ

справа № 755/11272/24

провадження № 51-2457ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року та вирок Київського апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2025 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка її подає, до суду касаційної інстанції.

Крім того, Суд зауважує, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, мають співвідноситися із приписами ст. 436 КПК, відповідно до яких суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Насамперед Верховний Суд зауважує, що ОСОБА_4 у касаційній скарзі порушує питання про виправдання та закриття кримінального провадження. Крім того, скаржник порушив питання про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 4 ст. 185 КК на ч. 2 ст. 185 КК.

Однак такі вимоги не узгоджуються з приписами ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за результатами касаційного розгляду, з огляду на таке.

По-перше, вимога про закриття кримінального провадження сформульована неповно, оскільки скаржник, порушуючи перед Судом таке питання, не вказав підставу для цього, передбачену ст. 284 КПК. Крім того, Суд звертає увагу скаржника, що підстави для закриття кримінального провадження визначені приписами ст. 284 КПК (наприклад, встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати та інші).

До того ж колегія суддів звертає увагу засудженого, що закриття кримінального провадження, можливе лише у разі скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, проте касатор такого прохання не заявляє. Крім того, необхідно зазначити, що приписами ст. 436 КПК не передбачено повноважень Суду ухвалити рішення про виправдання особи.

По-друге, вимога про перекваліфікацію його діяння з ч. 4 ст. 185 на ч. 2 ст. 185 КК також сформульована неповно, з огляду на те, що касатор не зазначив яке рішення необхідно ухвалити Верховному Суду стосовно оскаржуваних рішень. Водночас Суд зауважує, що суд касаційної інстанції наділений повноваженнями на ухвалення рішень у зазначеній частині: про залишення судового рішення без зміни, скасування судового рішення, зміну судового рішення.

Наведені вище обставини перешкоджають Верховному Суду встановити дійсну позицію ОСОБА_4 щодо меж і, відповідно, результатів касаційного розгляду та перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додається копія судового рішення, що оскаржується.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 оскаржує вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року та вирок Київського апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2025 року, проте касатор усупереч приписам ч. 5 ст. 427 КПК не долучив копії цих судових рішень.

Зазначене становить не лише формальне порушення приписів ст. 427 КПК, але й по суті не дає можливості Верховному Суду перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 425, 426 КПК, а саме: чи належать зазначені вище судові рішення до тих, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку; чи має право засуджений подати касаційну скаргу на зазначені рішення судів та чи дотримано строку касаційного оскарження.

Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3