Справа №295/1900/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003866 від 11.12.2024 року на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм у ТОВ «Акріс Логістік», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

11.12.2024 близько 06 години 48 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем Mercedes-Benz Vario 816 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3б), п. 10.1, п. 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), проявив неуважність, не врахував дорожніх умов та дорожньої обстановки, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, під час руху транспортним засобом заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, натомість розпочав рух заднім ходом по тротуару поблизу будинку № 12, що по вул. Перемоги в м. Житомирі, внаслідок чого задньою частиною автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася вздовж тротуару в попутному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синця на тулубі; переломів ребер по трьох анатомічних лініях з крововиливами в прилеглі м?які тканини; розриву діафрагми; крововиливу в оболонки шлунка; крововиливу в жирову клітковину та капсулу лівої нирки; розриву та розмізження селезінки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку із смертю, від яких остання померла того ж дня в КП «Лікарня № 2 ім. В.П. Павлусенка» ЖМР.

Порушення водієм ОСОБА_4 при керуванні ним транспортним засобом вимог пунктів 2.3 б), 10.1, 10.9 ПДР України знаходяться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Кримінальна відповідальність за вчинене передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказував, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину визнав повністю. Пояснював, що не оспорює фактичних обставин правопорушення, які встановлені на досудовому слідстві. Також пояснив, що 11.12.2024 близько 06:48 год., знаходився на вул. Перемоги в м. Житомирі та відвантажив товар, керував транспортним засобом вантажним автомобілем Mercedes-Benz Vario номерний знак НОМЕР_1 . Було ще темно та йшов дощ з мокрим снігом, рухався заднім ходом по тротуару поблизу будинку № 12, та не побачив пішохода жінку, яка була в темному одязі. Прохожий йому махнув та він зупинився, вийшов і побачив що позаду сидить жінка. Він одразу викликав швидку допомогу та працівників поліції. Залишався на місці. Внаслідок ДТП жінка отримала тяжкі тілесні ушкоджень, від яких остання померла у лікарні. Він одразу добровільно відшкодував всі витрати на поховання та компенсував заподіяну шкоду потерпілому. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати, та не позбавляти водійських прав, оскільки є водієм та утримує сім`ю і неповнолітніх дітей.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його присутності. Також вказував, що йому було повністю відшкодовано обвинуваченим заподіяну шкоду. Будь-яких претензій до обвинуваченого він не має, просив суворо не карати.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілого, і письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, при встановлених судом фактичних обставинах, поза розумним сумнівом, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, одружений, працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, добровільно відшкодував матеріальну шкоду, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро каявся, добровільно відшкодував завдані збитки.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

За таких даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, а також з врахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону з випробуванням виходячи з такого.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

Процесуальні витрати на проведення двох судових експертиз складають 6367 грн. 20 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судових експертиз в розмірі 6367 грн. 20 коп.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки Mercedes-Benz Vario 816 D, державний номерний знак НОМЕР_1 та залишити його у розпорядженні законного власника ТОВ «Акріс Логістік».

Речові докази:

оптичний DVD-R диск залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1