УХВАЛА

25 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 134/1367/21

провадження № 51-3091 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 7 квітня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано приписів пунктами 4, 5 ч. 2, частин 3, 5 цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі належить зазначити правове обґрунтування заявленої вимоги, котра повинна узгоджуватись зі ст. 436 КПК, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) є судом права. У силу ст. 433 цього Кодексу не досліджує доказів, не ревізує висновків щодо фактичних обставин, при вирішенні справи виходить із установлених судами попередніх інстанцій та уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Тому, заперечуючи законність судових рішень, скаржниця має конкретно вказати, у чому полягають допущені, на її думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування вироку та ухвали.

Цього не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

Так, у касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення в частині засудження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, визнати їх невинуватими та виправдати.

Однак заявлена вимога не узгоджується з приписам ст. 436 КПК, якою регламентовано повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

Крім того, заперечуючи правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, авторка скарги не обґрунтовує цього в аспекті статей 84-87, 91, 94, 370, 374, 413 КПК з урахуванням установлених у справі фактів. Доводів, які би свідчили про здійснення судового провадження з істотними порушеннями норм матеріального права, котрі зумовлюють обов`язкове скасування вироку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу в скарзі не відображено. Водночас скаржниця акцентує на неповноті, однобічності слідства та розгляду справи, що в силу ст. 433 КПК не належить до предмета перевірки за касаційною процедурою.

Незважаючи на те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку скаржниця не наводить доводів на підтвердження незаконності оспорюваної ухвали з огляду на статті 404, 405, 412, 413, 419 КПК, а також не окреслює яких конкретних аргументів сторони захисту не розглянув суд апеляційної інстанції і не дав відповідей.

Разом із цим згідно з доданими до скарги документами захисник ОСОБА_7 представляє інтереси лише ОСОБА_5 . Попри це, за відсутності підтверджених повноважень, просить також скасувати судові рішення стосовно іншого засудженого - ОСОБА_6 .

За приписами ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі в касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Усупереч ч. 5 вказаної норми процесуального права до касаційної скарги не додано оформлених копій судових рішень, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (долучені захисником роздруківки не оформлені належним чином). Недолучення засвідчених копій судових рішень стає на заваді реалізації положень ст. 428 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 вказаного Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 7 квітня 2025 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3