Справа №591/5013/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/276/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.05.2025, якою обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Зарічного районного суду м. Суми звернувся слідчий в особливо важливих справах четвертого СВ (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава ОСОБА_8 з клопотанням у кримінальному провадженні № 0008407, про обрання підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави.

10.05.2025 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми вказане клопотання слідчого задоволено та відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави строком до 06.07.2025 включно.

З таким рішення слідчого судді не погодився захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.05.2025, скасувати, відмовити слідчому в задоволенні клопотання та просив обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід який не пов`язаний із триманням його під вартою.

В обґрунтування таких вимог захисник зазначав, що долученими слідчим до клопотання письмовими доказами причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину не підтверджується та їх не достатньо, що зробити висновок про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Не погоджувався захисник і з доведеністю заявлених слідчим ризиків та наголошував, що підозрюваний ОСОБА_7 від органів досудового розслідування і суду переховуватись не може, через оголошений в країні воєнний стан, сам ОСОБА_7 кордону раніше не перетинав та проходить службу в ДПС України де позитивно характеризується, має відзнаки та до відповідальності не притягувався.

Також не обґрунтований є і ризик того, що ОСОБА_7 може знищити, приховати або спотворити будь-яку з речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки слідчий не конкретизував, які саме документи чи речові докази він має на увазі.

Не погоджувався захисник і з існуванням ризику того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки всі свідки, які існують в цьому провадженні не містять показань які б негативно впливали на ОСОБА_7 та немає доказів того, що останній впливав на таких осіб.

Щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то тут захисник не погоджувався з обґрунтуванням слідчим цього ризику тим, що підозрюваний проходить службу в ДПС України. Вважав, що цього не достатньо для визнання цього ризику слушним.

Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_7 то захисник вважав безпідставними посилання слідчого виключно на те, що ОСОБА_7 може вчинити злочини за ст.ст.405, 406, 407, 408 та 426-1 КК України, оскільки ці злочини може вчинити будь-хто.

З урахуванням викладеного, а також того, що підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки (матір, брата і сестру), сторона захисту вважала, що відносно нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід домашній арешт, який буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

До початку апеляційного розгляду справи, від прокурора ОСОБА_9 надійшла письмова заява в якій він просив розгляд апеляційної скарги захисника проводи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу захисника підтримали, просили ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.05.2025, скасувати, відмовити слідчому в задоволенні клопотання та просили обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід який не пов`язаний із триманням його під вартою, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника колегія суддів дійшла такого висновку.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені в сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, належним чином врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні замаху на особливо тяжке кримінальне правопорушення, тому йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Крім того, слідчим суддею обґрунтовано зауважено на тому, що на даний час не встановлено усі обставини події і позиція захисту щодо обставин події різниться з відомостями, що зафіксовані у протоколах складених за результатами проведених першочергових слідчих дій. При цьому, як слушно зауважив слідчий суддя, підозрюваному відомі свідки та дійсні обставини справи. Всі ці обставини у сукупності з характером інкримінованого підозрюваному діяння, тяжкістю покарання, яке загрожує останньому у разі доведення його винуватості, свідчать на даній стадії досудового розслідування про реальне існування зазначених у клопотанні ризиків.

Також, слідчим суддею не залишено поза увагою і заперечень захисту стосовно того, що слідчий та прокурор обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України лише тяжкістю покарання, та правильно зроблено висновок, що такі обґрунтування на даній стадії досудового розслідування потрібно взяти до уваги, оскільки з огляду на підозру, що пред`явлена ОСОБА_7 , а саме те, що йому інкримінується вчинення замаху на особливо тяжкий злочин, в сукупності з іншими обставинами, про які йдеться у пред`явленій підозрі та доданих до клопотання документах, може свідчити про існування мотивів та підстав для переховування від органів досудового розслідування та суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

При цьому, наведені стороною захисту дані про особу підозрюваного, що він має позитивну характеристику та нагороджений грамотою за місцем служби, про що також вказував захисник в апеляційній скарзі, на даній стадії розслідування не спростовують існування вказаних ризиків.

За вказаних обставин, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри та доведення існування заявлених ризиків, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що підозрюваному ОСОБА_7 слід обрати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Дані висновки слідчого судді, на переконання колегії суддів, узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла висновку про їх недостатність для задоволення вимог такої скарги.

Зокрема, незгода захисника з обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри спростовується матеріали кримінального провадження, а до детального аналізу цих доказів, колегія суддів вдаватись не може, оскільки всі надані стороною обвинувачення докази на підтвердження вини особи, у разі спрямування обвинувального акту до суду, будуть безпосереднім об`єктом дослідження в судовому засіданні на стадії розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення.

Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали не містять.

Також колегія суддів відноситься критично до висновку захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_7 від органів досудового розслідування і суду переховуватись не може, через оголошений в країні воєнний стан, сам ОСОБА_7 кордону раніше не перетинав та проходить службу в ДПС України де позитивно характеризується, має відзнаки та до відповідальності не притягувався, оскільки вказані обставини не стали перешкодою йому для можливого вчинення неправомірних дій.

Щодо відсутності ризиків можливого знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також можливого тиску підозрюваного на потерпілого і свідків, то колегія суддів також не може погодитись з такими доводами захисника, оскільки досудове розслідування триває, письмові докази не досліджувались, а потерпілі та свідки безпосередньо судом не допитувались.

Факт того, що підозрюваний проходив службу в ДПС України ніким з учасників під сумнів не ставиться, а тому колегією суддів не може не враховуватись і ризик того, що підозрюваний може перешкоджати слідству через свою службу.

Міцність соціальних зав`язків у підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема наявності у нього матері, брата та сестри є недостатньою для висновку про можливість обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Також, ч. 4 ст.183 КПК України передбачено право слідчого судді не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому колегія суддів, за наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та встановлених ризиків, погоджується з висновком слідчого судді про те, що за доцільне не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки у разі внесення застави останній перебуватиме на волі, що у свою чергу лише посилюватиме існуючі ризики.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.05.2025, якою обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4