Справа № 646/1281/23
№ провадження 1-кп/646/70/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000109 від 06.03.2021 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000109 від 06.03.2021 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_9 заявлено клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, після повідомлення особі про підозру у вчинені кримінального правопорушення.

Клопотання мотивовано тим, що прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом за межами строків досудового розслідування, що у відповідності до п. 2 ст. 314 КПК України є безумовною підставою для закриття судом у підготовче судовому засіданні кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно ст. 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст.113 КПК України).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 ст. 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Так, 30.09.2021 р. ОСОБА_4 було оголошено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України - тобто, в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та інших службових осіб правоохоронного органу за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням неправомірної вигоди.

23.11.2021 р. ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 продовжено строки досудового розслідування до 6 місяців до 30.03.2022 р.

17.03.2022 р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 надано письмове доручення слідчому другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_11 повідомити підозрюваних та захисників про завершення досудового розслідування та надати їм доступу до матеріалів досудового розслідування.

17.03.2022 р. слідчим ОСОБА_12 складено повідомлення підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

З 09.02.2023 р. до 16.03.2023 (включно) відбувалось ознайомлення підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника з матеріалами досудового розслідування (згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування).

З 22.03.2023 до 31.03.2023 (включно) відбувалось ознайомлення підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників з матеріалами досудового розслідування (згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування).

03.04.2023 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_12 складено, а прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021.

04.04.2023 р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000109 від 06.03.2021 надійшов до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Положеннями ч. 1 ст. 290 КПК України передбачено, що складанню обвинувального акта передує виконання прокурором або слідчим за його дорученням обов`язку повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Після такого повідомлення сторона захисту має право знайомитися з відповідними матеріалами у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, і строк такого ознайомлення, згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.

З аналізу зазначених положень кримінального процесуального закону слідує, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у контексті ст. 290 КПК України є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації. Через те факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.

Слідчим ОСОБА_12 було складено письмове повідомлення ОСОБА_4 та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування

Цим повідомленням було присвоєно вихідну дату «17.03.2022 року».

Зазначене повідомлення ані підозрюваний ОСОБА_4 , ані його захисник не отримували.

Будь-які дані на підтвердження направлення та отримання вказаних повідомлень підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування або ознайомлення з їх змістом іншим шляхом, як це передбачено ст. 136 КПК України у кримінального матеріалах провадження відсутні, а наявні лише копії зазначених повідомлень ОСОБА_4 та його захиснику від 17.03.2022.

А відтак, не можна вважати, що у даному кримінальному провадженні розпочалось ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, тобто були підстави до не включення строків, починаючи з 18.03.2022 до моменту звернення до суду з обвинувальним актом до строків досудового розслідування.

Так, згідно висновку, який сформульовано в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.02.2022 у справі № 543/1309/19 (провадження № 51-4884км21), «лише саме собою внесення прокурором (слідчим) відомостей до ЄРДР про завершення досудового розслідування та складання (оформлення) письмового повідомлення не призведе до обізнаності підозрюваного та захисника про можливість ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування. Саме тому виконання цих дій не є початком строку ознайомлення з матеріалами, який відповідно до ч. 5 cm. 219 КПК України не включається до строків досудового розслідування, адже ознайомлення не може розпочатися раніше, ніж підозрюваному та захиснику стане відомо про надання доступу до матеріалів».

Аналогічні висновки містяться і у постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.02.2023 у справі № 760/2257/22 (провадження № 51-3739км22):

«З аналізу положень кримінального процесуального закону слідує, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у контексті cm. 290 КПК України є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації. Через те факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.

Як встановлено судом першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, слідчий суддя не навів фактів, за якими судом було встановлено, що захисник та підозрюваний повідомлялися про закінчення досудового розслідування у встановленому законом порядку, що жодних доказів того, що сторона захисту умисно зволікала в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження наведено не було.

Таким чином, під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що станом на 04 січня 2022 року, тобто, останній день строку досудового розслідування, а ні прокурором, а ні слідчим не дотримані вимоги кримінального процесуального закону в частині повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку, передбаченому cт. 290 КПК України, а також обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні до суду не направлений.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, про те, що обвинувальний акт, складений слідчим та затверджений прокурором 31 січня 2022 року, направлений до суду у цей же день, тобто, поза межами строку досудового розслідування, останнім днем якого було 04 січня 2022 року».

Крім того, колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.11.2022 року у справі № 760/3297/19 (провадження № 51-1648 км 22) у своїй постанові зазначила:

«За умови відсутності доказів належного повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування, яке стає початковим моментом відліку для зупинення строку досудового розслідування за правилами ч. 5 ст. 219 КПК України, ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження поза кінцевим строком досудового розслідування, слід вважати таким, що відбулося поза межами строку досудового розслідування.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 14 липня 2022 року в справі № 183/6198/20 (провадження № 51-1224км22).»

Надані стороною обвинувачення матеріали про направлення підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та їх захисникам повідомлень про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000109 від 06.03.2021 для ознайомлення, в порядку ст. 290 КПК України за допомогою інтернет месенджера «Whatsapp» жодним чином не спростовують факту неналежного повідомлення підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

01.08.2024 у своїй постанові Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі № 308/4632/22 (провадження № 51-5921 км 23) зробив висновок про те, що повідомлення на телефонний додаток Viber та WhatsApp як спосіб повідомлення не передбачений КПК України. А відтак, неналежне повідомлення про завершення призвело до закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

«Водночас, колегія суддів вважає недоречними посилання у касаційній скарзі прокурора на постанову Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц, а відтак безпідставними доводи касаційної скарги щодо прояву надмірного формалізму в частині висновків судів попередніх інстанції про те, що скеровані на додатки Viber та WhatsApp повідомлення не дають фактичної можливості ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, оскільки не містять всіх необхідних реквізитів, з огляду на те, що вказане рішення було ухвалено з урахуванням конкретних обставин, які суттєво відрізняються від обставин у даному провадженні.

Зокрема, зазначене судове рішення ухвалено колегією суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та в якому, посилаючись на те, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом, а надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції, колегія суддів Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, обмежує права позивача та перешкоджає йому у доступі до правосуддя, а суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що місцевий суд діяв відповідно до вимог ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Натомість, в даному випадку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, зауважив, що чинне процесуальне законодавство не встановлює обмежень щодо можливості альтернативного (не передбаченого КПК) оповіщення органом досудового розслідування чи прокурором сторін кримінального провадження, натомість містить імперативні положення, якими повинен керуватися слідчий чи прокурор повідомляючи чи викликаючи для проведення відповідних процесуальних дій сторону кримінального провадження, та з огляду на зазначене, дійшов висновку, що ні слідчий, ні прокурор не дотримались положення КПК щодо належного повідомлення сторін кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 136 КПК України, якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Враховуючи, що надані стороною обвинувачення матеріали про направлення повідомлень про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000109 від 06.03.2021 електронною поштою спрямовувались лише захисникам підозрюваних, а самим підозрюваним ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такі повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст. 290 КПК України не направлялись, повідомлення підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про проведення такої процесуальної дії не є належним.

Так, у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.12.2022 року у справі №607/21493/20 (провадження № 51-2663 км 22) наголошено на такому:

«Як визначено ч. 1 cт. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно з ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як встановлено судом першої інстанції, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, матеріали кримінального провадження не містять підтверджень того, що особа отримала повідомлення про закінчення досудового розслідування у передбачений законом спосіб. Також підтверджень прокурором не було надано й в ході судового розгляду.

В ході перевірки матеріалів кримінального провадження колегією суддів також не встановлено фактів, які б підтверджували доводи прокурора про належне повідомлення особи про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст.290 КПК України.

Тобто, повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст. 290 КПК України є процесуальною дією, яка має прямий індивідуальний характер, тобто стосується конкретного учасника кримінального провадження, і не може делегуватися захиснику.

Більше того, саме надання доступу до матеріалів кримінального провадження має здійснюватися всім без виключення учасникам кримінального провадження зі сторони захисту, тобто окремо підозрюваному, окремо законному представнику, окремо захиснику.»

Викладене свідчить, що починаючи з 30.03.2022 у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 закінчились строки досудового розслідування, які у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку у подальшому не продовжувались.

Згідно положень п. 3 ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу: до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

ОСОБА_4 30.09.2021 р. було оголошено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 р. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - тобто, в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та інших службових осіб правоохоронного органу за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду у кримінальному провадженні № 0000109 23.11.2021 р. продовжено строки досудового розслідування до 6 місяців, до 30.03.2022 р.

Вказаний строк слідчим суддею більше не продовжується.

А відтак, оскільки, строк досудового розслідування, у порядку, передбаченому п. 3 ч. З ст. 294 КПК України, слідчим суддею продовжено не було, останнім днем строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000109, є саме 30.03.2022.

Дії слідчого і прокурора, передбачені ч. 4 ст.110 КПК України, у вигляді складення обвинувального акту, його затвердження та вручення стороні захисту, є дією з обов`язкових форм завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та поряд із виконанням вимог ст. 290 КПК України, наданням тактичного доступу стороні захисту до матеріалів досудового розслідування і речових доказів, є етапами виконання стороною обвинувачення дій спрямованих на завершення досудового розслідування.

А, зважаючи на те, що у кримінальному провадженні станом на 30.03.2022 р. не відбулась встановлена законом процедура завершення досудового розслідування, зокрема, стороні захисту не було надано фактичного доступу до матеріалів і:судового розслідування і речових доказів, не було складено обвинувальний акт, і саннім днем строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 р., був день 30 березня 2022 року.

Зазначене підтверджується і судовим рішенням у кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова, розглядаючи скаргу адвоката ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, у своїй ухвалі від 16.03.2023, яка набрала законної сили, зазначив на обґрунтованість доводів скаржника стосовно того, що етапами завершення досудового розслідування є: прийняття слідчим або прокурором постанови про завершення досудового розслідування (ч. 5 ст. 290 КПК) та доведення її до відома стороні захисту; надання стороні захисту фактичного доступу до матеріалів досудового розслідування (ч.2,3,9 ст. 290 КПК); складання, затвердження та вручення стороні захисту обвинувального акту (ч. 4 ст. 110 КПК).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 КПК України судові рішення, що набрали зонної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

А згідно ч. 2. ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Таким чином, станом на 04.04.2023 р. (день надходження обвинувального акту до суду) строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні сплив 370 днів тому (з 31.03.2022 р. по 04.04.2023 р.), що виключає проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження та слугує беззаперечною підставою для закриття кримінального провадження прокурором.

Навіть, якщо теоретично уявити, що слідчим/прокурором не менш ніж 370 днів тому було виконано процедуру завершення досудового розслідування та надано фактичний доступ підозрюваному ОСОБА_4 та його захисникам до матеріалів досудового розслідування, то звісно ж сторона обвинувачення зобов`язана була звернутись до слідчого судді, в порядку ч. 10 ст. 290 КПК, із клопотанням про встановлення строків для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Адже не ознайомлення з матеріалами досудового розслідування на протязі більше ніж 370 днів, є нічим іншим як зволіканням зі сторони захисту, а зі сторони обвинувачення беззаперечне недотримання розумних строків.

Частина 2 ст. 113 КПК України передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

В свою чергу, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» містить зауваження стосовно відсутності ефективного та доступного засобу юридичного захисту в разі скарг на тривалість розгляду кримінальної справи.

У відповідності до практики ЄСПЛ кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява №8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) від 27.10.1993, заява . 3 14448/88, п. 33); «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland) від 23.1 Си 1996 p., заява № 17748/91, п. 38).

Аналогічною є і усталена судова практика ЄСПЛ у справах щодо України, коли неодноразово був застосований «принцип рівності», зокрема у п. 26 і 29 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), згідно якої «принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом» (див., інші рішення та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), заява № 39594/98, п. 72, 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy), рішення від 28.08.1991, заява серія А № 208-В, п. 33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy), рішення від 12.10.1992, заява серія А № 245-С, п. 26; «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), заява № 54698/00, рішення від 08.06.2006, п. 28). За наслідками розгляду цієї справи ЄСПЛ дійшов висновку, «що у провадженні, яке розглядається, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції».

03.04.2023 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_12 складено, а прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального правління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 р.

04.04.2023 р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні 00000109 від 06.03.2021 надійшов до Червонозаводського районного гуду м. Харкова.

З огляду на наведене, оскільки після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, а цей строк продовжувався слідчим суддею до 30.03.2022, а починаючи з 31.03.2022 строк досудового розслідування сплив, ОСОБА_4 не підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, кримінальне провадження згідно з п.10 ч.1 ст.284 КПК України підлягає закриттю судом.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_9 , просив закрити кримінальне провадження з зазначений в клопотанні підстав, пояснивши, що повідомлення про завершення досудового розслідування не отримував на мобільний телефон за зазначеним номером. Крім того, не отримував від свого захисника, який на той час здійснював його захист, будь-якої інформації про завершення досудового розслідування. Тільки звернувшись до іншого захисника, в 2023 році, з`ясували, що досудове розслідування триває. На підставі ухвали суду в березні 2023 ознайомилися з матеріалами кримінального провадження досудового розслідування.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_7 підтримали заявлене клопотання, просили суд його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 , також підтримали клопотання захисника ОСОБА_9 , зазначивши, що кримінальне провадження 00000109 від 06.03.2021 підлягає закриттю на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України не тільки стосовно ОСОБА_4 а також і стосовно ОСОБА_3 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого клопотання зазначивши, що на розгляді Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Стороною захисту, а саме захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та захисниками обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до суду були подані клопотання про закриття зазначеного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.10.2024 судом залишено без задоволення клопотання захисників, ухвала суду є остаточною та не підлягає оскарженню.

Незважаючи на прийняте судом рішення, стороною захисту, а саме захисником обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_9 втретє подано клопотання про закриття зазначеного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як на думку сторони захисту обвинувальний акт затверджено та скеровано до суду поза строками досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Вказавши, що зазначене клопотання є необґрунтованим, таким, що порушує принцип правової визначеності та остаточності судового рішення, має ознаки зловживання процесуальними правами з боку сторони захисту, отже не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження через допущені стороною обвинувачення порушення вимог КПК при завершенні досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже неодноразово піддавалися судовому контролю з боку суду, за результатами їх розгляду винесене судове рішення, яке є остаточним та не підлягає оскарженню.

Крім того, клопотання захисника ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не містить ніяких нових фактичних обставин, захисник лише надає своє тлумачення тим самим обставинам, які вже були досліджені судом, і за результатами дослідження яких було прийняте судове рішення.

Вважає, що клопотання захисника ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, подане як представником сторони захисту, втретє, порушує таку засаду кримінального процесу, як доступ до правосуддя, оскільки перешкоджає реалізації права учасників процесу, в том числі обвинувачених, на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом.

Також клопотання захисника порушує таку засаду кримінального провадження, як обов`язковість судових рішень, оскільки вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному КПК, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Постановою від 18.10.2021 у справі № 299/3611/19 (провадження № 6і-9218св21), Верховний Суд ухвалив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміли таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеного у Постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17, добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду, спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

З огляду на викладене, вважає, що подання втретє захисником обвинуваченого клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке не містить нових фактичних обставин, всупереч прийнятому судовому рішенню, має ознаки зловживанням правом, недобросовісної процесуальної поведінки та є таким, що не підлягає розгляду, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні клопотання адвокатів про закриття кримінального провадження стосовно обвинувачених у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України та призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженню до судового розгляду.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, клопотання та заперечення з доданими до них матеріалами, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 2 КПК України регламентує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1ст. 21 КПК України, кожному гарантовано право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

За приписами ч. 1ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частини 1, 2 ст. 9 КПК України передбачають, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В розумінні ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частиною 1ст. 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Крім того, ч.2 ст. 28 КПК України встановлено загальне правило, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Частина 5 ст. 28 КПК України передбачає спеціальну норму, за якою кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадженні щодо нього було закрите.

Ця норма кореспондує із положеннями ч.1ст. 116 КПК України, яка передбачає, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Частиною 2 ст. 114 КПК України передбачено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Таким чином, згідно з положеннями ст. ст.110,115,283,291 КПК України, прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти обвинувальний акт у кримінальному провадженні в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами з п. 4 ч. 3 ст.219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування повинно бути закінчено протягом 2 місяців.

Положеннями ч. 4 ст. 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ч. 3 ст. 219 КПК, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження.

Законодавцем визначено ст. 283 КПК України, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Крім того, зобов`язує прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

За змістом п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження № 0000109 від 06.03.2021, зокрема з обвинувального акту, доданого до нього реєстру, клопотання захисника та заперечення на нього, доданих до них копій документів, а також з наданих Офісом Генерального прокурора відомостей з електронної інформаційної системи Єдиний реєстр досудових розслідувань по цьому кримінальному провадженню, судом встановлене наступне.

Так, відомості про кримінальне правопорушення № 0000109 стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2021 року.

З реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру 30.09.2021 року.

Інкриміноване ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діяння як на час повідомлення про підозру, так і на даний час належить до категорії тяжких злочинів у сфері службової діяльності та не пов`язано з посяганням на життя та здоров`я особи.

Таким чином, з 30.09.2021 почався відлік двомісячного строку проведення досудового розслідування з дня повідомлення особі про підозру, визначеного п.4 ч.3 ст. 219 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу, до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора та до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців, тобто до 30.03.2022 року.

17.03.2022 Харківським обласним прокурором направлено, доручення в порядку ст.290 КПК України про завершення досудового розслідування та яким доручено слідчому другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованому у м. Полтава повідомити підозрюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також їх захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про завершення досудового розслідування.

В цей же день, за дорученням прокурора, слідчим складені та направлені повідомлення підозрюваним ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисникам ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів кримінального провадження, що підтверджується скріншотами з повідомлень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засобами телефонного зв`язку за допомогою інтернет мессенджера «Whatsapp» та перепискою з електронної пошти з захисниками.

Як вбачається з копії повідомлень слідчого про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження, таке адресоване підозрюваному ОСОБА_3 без зазначення контактного номеру телефону, захисникам ОСОБА_16 та ОСОБА_13 без зазначення адрес чи інших даних зв`язку.

У вказаних повідомленнях зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, де ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є підозрюваними, завершено. Відповідно до вимог ч.ч.9,10 ст. 290 КПК України, підозрюваним та захисникам надається доступ до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, для чого необхідно дату та час ознайомлення із вказаними матеріалами провадження узгодити із слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ОСОБА_12 . У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Як вбачається з доданих скріншотів мобільних додатків, фотокопій зазначених повідомлень були направлені за допомогою мобільного додатку WhatsApp на мобільні телефоні: НОМЕР_1 « ОСОБА_17 », НОМЕР_2 « ОСОБА_18 », а також на адресу електронної пошти адвокатів ОСОБА_16 та ОСОБА_13 ..

Відповідно до ст.111КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Стаття 112 КПК України, регламентує, що у повідомленні повинно бути зазначено: 1) прізвище та посада слідчого, прокурора, слідчого судді, найменування суду, який здійснює повідомлення; 2) адреса установи, яка здійснює повідомлення, номер телефону чи інших засобів зв`язку; 3) ім`я (найменування) особи, яка повідомляється, та її адреса; 4) найменування (номер) кримінального провадження, в рамках якого здійснюється повідомлення; 5) процесуальний статус, в якому перебуває особа, що повідомляється; 6) дата, час та місце проведення процесуальної дії, про яку повідомляється особа; 7) інформація про процесуальну дію (дії), яка буде проведена, або про здійснену процесуальну дію чи прийняте процесуальне рішення, про які повідомляється особа; 8)вказівка щодо необов`язковості участі в процесуальній дії та її проведення без участі особи, яка повідомляється, в разі її неприбуття; 9) підпис слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснив виклик.

В свою чергу, згідно статей133,135,136,137 КПК України, слідчий, прокурор підчас досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

Особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

У повістці про виклик повинно бути зазначено: 1) прізвище та посада слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснює виклик; 2) найменування та адреса суду або іншої установи, до якої здійснюється виклик, номер телефону чи інших засобів зв`язку; 3) ім`я (найменування) особи, яка викликається, та її адреса; 4) найменування (номер) кримінального провадження, в рамках якого здійснюється виклик; 5) процесуальний статус, в якому перебуває викликана особа; 6) час, день, місяць, рік і місце прибуття викликаної особи; 7) процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа; 8) наслідки неприбуття особи за викликом із зазначенням тексту відповідних положень закону, в тому числі можливість застосування приводу, та здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження; 9) передбачені цим Кодексом поважні причини, через які особа може не з`явитися на виклик, та нагадування про обов`язок заздалегідь повідомити про неможливість з`явлення; 10) підпис слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснив виклик.

Жодне з наведених та передбачених чинним КПК положень щодо порядку та способу повідомлення або виклику особи під час досудового розслідування не передбачає такий спосіб повідомлення (оповіщення) який наводить прокурор, а саме: «повідомлення на телефонний додаток», який прокурор вважає належним доказом оповіщення підозрюваних та про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

З дослідженого повідомлень випливає, що вони не містять всіх необхідних реквізитів, зокрема адреса особи, яка повідомляється, час, день, місяць, рік прибуття викликаної особи.

Відтак таке повідомлення не дає фактичної можливості ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Крім того, суд звертає увагу, що повідомлення не направлялися за місцем проживання підозрюваних, та під розписку особі, яка проживає з підозрюваним не вручалася.

В той же час слідчим не було отримано підтвердження отримання такого повідомлення, зокрема й у запропонованій слідчим формі, тобто погодити час та дату ознайомлення за вказаним номером телефону.

Суд відзначає, що жодного доказу на підтвердження факту ухилення підозрюваних або їх захисників від належного та своєчасного виконання своїх процесуальних обов`язків прокурором не надано. Більше того, прокурором взагалі не надано жодного доказу з приводу того, що ним або слідчим вживалися будь-які передбачені процесуальним законом заходи задля того аби уникнути закінченню строків досудового розслідування та скерування обвинувального акту до суду.

Також, прокурором суду не надано жодного належного та допустимого доказу щодо повідомлення підозрюваних у передбачений КПК спосіб про необхідність з`явитися для оповіщення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування або скерування відповідного повідомлення підозрюваним чи його захисникам у передбачений КПК спосіб.

Як вбачається з наданих Офісом Генерального прокурора відомостей з електронної інформаційної системи Єдиний реєстр досудових розслідувань по даному кримінальному провадженню, прокурором чи слідчим не вживалися заходи забезпечення кримінального провадження чи зініціювалися питання з цього приводу, задля недопущення закінчення строків досудового розслідування.

Чинне процесуальне законодавство не встановлює обмежень щодо можливості альтернативного (не передбаченого КПК) оповіщення органом досудового розслідування чи прокурором сторін кримінального провадження. Натомість, чинний КПК містить імперативні положення, якими повинен керуватися слідчий чи прокурор повідомляючи чи викликаючи для проведення відповідних процесуальних дій сторону кримінального провадження.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, наведених вище положень щодо належного повідомлення сторін кримінального провадження ні слідчий, ні прокурор не дотримались.

Обґрунтовуючи свою позицію, щодо відмови у задоволенні клопотання захисника, прокурор навів висновки Верховного Суду від 18.10.2021 у справі № 299/3611/19 (провадження № 6і-9218св21) та Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17, а саме, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміли таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Також добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду, спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Разом з тим, прокурором не доведено факт належного повідомлення підозрюваного ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про завершення досудового розслідування, а відтак і підстав не врахування час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 строк з 17.03.2022 по 31.03.2023, та ОСОБА_3 з 17.03.2022 по 16.03.2023 в строки досудового слідства не має.

У будь-якому випадку, неналежна процесуальна поведінка обвинувачених та їх захисників, яка на думку прокурора була направлена на затягування кримінального провадження, не може бути підставою та виправданням недотримання строків досудового розслідування. При цьому, з метою дотримання строку досудового розслідування, прокурор міг вирішити це питання шляхом продовження таких строків у визначеному законом порядку або вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проте таким правом не скористався.

Водночас, доводи щодо неналежної процесуальної поведінки обвинувачених та їх захисників не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання. Так, в ході розгляду клопотання прокурор не навів жодного факту, який підтверджений належними та допустимими доказами, стосовно неналежного виконання процесуальних обов`язків підозрюваними або їх захисниками. Також, прокурором не доведено жодного факту ухилення підозрюваних чи їх захисників від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, з ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2023, якою було частково задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з локацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтава, про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000109 від 06.03.2021, не вбачається наявність пред`явлених слідчим або прокурором доказів, неналежної процесуальної поведінки підозрюваних та їх захисників, як таких, що були направлена на затягування кримінального провадження.

В підготовчому судовому засіданні, прокурором не оспорювався той факт, що обвинувачені та їх захисники були повністю ознайомлені з матеріалами кримінального провадження досудового розслідування відповідно до вище зазначеної ухвали слідчого судді. Зазначене вказує на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час досудового розслідування належним чином виконували покладені на них процесуальні обов`язки та не ухилялись від їх виконання.

У своїй постанові, яка не була опублікована на час постановлення ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.10.2024 та стала підставою заявлення клопотання захисника ОСОБА_9 , Касаційний кримінальний суд Верховного Суду від 01.08.2024 у справі № 308/4632/22 (провадження № 51-5921 км 23), зробив висновок про те, що повідомлення на телефонний додаток WhatsApp, як спосіб повідомлення не передбачений КПК України.

Суд також погоджується з доводами сторони захисту, які наведені з врахуванням змісту відповідної практики Верховного Суду щодо того, що передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора як найшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого у п.1 ст. 6 Конвенції, передбаченого ст.7, ч.1 ст.21 КПК, що підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ.

Крім того, суд вважає за необхідне відзначити, що наведені стороною захисту правові висновки суду касаційної інстанції враховуються судом при ухваленні даного судового рішення, адже хоча обставини наведених у цих висновках справ і не є абсолютно тотожними, але положення чинного законодавства та суть питань які були предметом розгляду Верховного Суду відповідають обставинам даної справи. Так, у всіх наведених стороною захисту рішеннях суду касаційної інстанції предметом вирішення та дослідження було питання застосування положень чинного КПК України, які регламентують питання закриття кримінального провадження внаслідок закінчення перебігу строку досудового розслідування, скерування обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування, а також досліджувались питання застосування наведених положень. Таким чином, наведені висновки можуть бути враховані при ухваленні рішення у даній справі.

Підготовче судове засідання у суді першої інстанції є складовою судового провадження, під час якого суд вправі приймати рішення, віднесені до його компетенції на цій стадії судового процесу приписами ст. 314 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284цього Кодексу.

Враховуючи зазначені вище факти, обставини, доводи та мотиви, свідчать про те, що на момент складання, підписання, затвердження та скерування обвинувального акту до суду після повідомлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про підозру, закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України, у зв`язку з чим клопотання захисника ОСОБА_19 про закриття кримінального провадження № 0000109 від 06.03.2021 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відшкодувати за рахунок держави.

Керуючись ст.284, 314, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000109 від 06.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України закрити на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Судові витрати по справі за проведення судової експертизи відео -звукозапису у розмірі 6864 грн. 80 коп. відшкодувати за рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст складено та оголошено 28.04.2025 о 16:00 годині.

Суддя ОСОБА_1