Справа № 276/717/25
Провадження по справі 1-кп/276/97/25

У Х В А Л А

01 травня 2025 року с-ще Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000027 від 03.02.2025 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Грушки Володарсько-Волинського району Житомирської області, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , громадянин України, пенсіонер, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Хорошівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000027 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки справа підсудна Хорошівському районному суду Житомирської області, підстав для закриття або зупинення провадження по справі не вбачається, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, що розгляд справи повинен відбуватися у відкритому судовому засіданні з участю учасників справи.

Разом з обвинувальним актом прокурором подано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на строк 60 діб, без визначення розміру застави, оскільки 04.05.2025 строк тримання його під вартою закінчується. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, вина обвинуваченого підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. ОСОБА_5 під час досудового розслідування обирався та продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Сторона обвинувачення вважає, що наразі існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. На даний час, не зменшився ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, оскільки його вік, соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від суду, зокрема дають можливість виїзду за межі України під час дії воєнного стану. Також, не зменшився ризик впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, впливати на останніх, оскільки свідки та потерпілий у даному кримінальному провадженні є знайомими та близькими родичами останнього та проживають в одному населеному пункті, що вказує на можливість в подальшому вчинення будь яких дій як фізичного, так і морального характеру з метою зміни показів чи відмови від їх надання з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності. Також, прокурор не виключає можливість, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом не прибуття чи несвоєчасного прибуття на вимоги суду. Тобто, відповідно до вищевикладеного, заявлені ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 4 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися, що виправдовує подальше тримання ОСОБА_5 під вартою. На даний час вказані ризики продовжують існувати. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність останніх, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник обвинуваченого не заперечувала проти призначення справи до судового розгляду, проте заперечила щодо застосування найбільш суворого запобіжного заходу обвинуваченому. Зазначила, що докази існування ризиків, визначених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не надано. Вважає безпідставним твердження прокурора про можливість обвинуваченого виїхати за межі України, оскільки ОСОБА_5 не отримував закордонний паспорт, а його майновий стан та стан здоров`я не дозволяє виїхати в іншу країну. Крім цього, тяжкість вчиненого правопорушення саме по собі не може свідчити про підтвердження ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Також, прокурором не підтверджено відповідними доказами ризики впливу на потерпілого та свідків, не конкретизовано, на яких саме свідків може чинитись вплив. В клопотанні не обґрунтовано та не доведено яким чином ОСОБА_5 перешкоджатиме кримінальному провадженню. Відсутня також мотивація того, чому м`якший запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого. На переконання захисника, щодо ОСОБА_5 може бути обраний інший запобіжний захід - у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Обвинувачений не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, підтримав висловлену позицію свого захисника та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Потерпілий не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, підтримав висловлену позицію захисника застосувати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.

Крім того, захисником надано копії документів щодо не оформлення закордонного паспорту обвинуваченому, про його стан здоров`я та розмір отриманої пенсії за 2015-2025 роки, що на думку захисту свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Оскільки судове провадження у цьому кримінальному провадженні не завершене, тому суд має підстави в судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, з урахуванням стадії кримінального провадження, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу підозрюваного; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду від 05.02.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 05.04.2025 включно, без права внесення застави. Надалі, ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду від 03.04.2025 ОСОБА_5 продовжено дію вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.05.2025 включно, без права внесення застави.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, оскільки обвинувальний акт щодо нього прокурором направлено до суду для розгляду.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали. Вказані підстави зазначені в ухвалах слідчих суддів Володарсько-Волинського районного суду від 05.02.2025 та від 03.04.2025.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 не змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років (ч. 1 ст. 115 КК України), може вдатися до відповідних дій. Продовження існування ризику можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення обвинуваченому за інкримінований злочин покарання у виді позбавлення волі та відсутністю міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, зокрема відсутності утриманців. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення та може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, то при встановленні наявності цього ризику суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Окрім того, суд також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, обвинувачений з метою зміни показів, які є джерелом доказів в кримінальному провадженні, може незаконно, шляхом вмовляння, психологічного тиску, застосування фізичного насильства або погрози його застосування, впливати на потерпілого та свідків, оскільки вони проживають в одному населеному пункті, добре знайомі один з одним, з деякими з них перебуває в родинних відносинах, а з одним зі свідків проживає за однією адресою.

Разом з тим, суд вважає, що прокурором не доведено ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України в частині перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки клопотання не містить його обґрунтування та він не підтверджений жодними доказами.

Суд не погоджується з доводами захисту про те, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Так, ОСОБА_5 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_7 , що характеризується підвищеною суспільною небезпекою. Крім того, доводи захисника про те, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде запобігати ризику впливу на свідків, суд вважає необґрунтованими, оскільки обвинувачений проживає в одному будинку із сином ОСОБА_8 , який є безпосереднім свідком вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про підвищений ризик впливу на нього з боку обвинуваченого. При цьому, на переконання суду, наявність у обвинуваченого сімейних зв`язків, постійного місця проживання тощо, неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Крім того, захисником надано копії документів про розмір отриманої обвинуваченим пенсії за 2015-2025 роки, проте суд зазначає, що розмір отриманої пенсії не може самостійно свідчити про майновий стан обвинуваченого для врахування судом такої обставини відповідно до ч.1 ст.178 КПК України.

Всі ці обставини у своїй сукупності свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним вище ризикам.

Обставини по справі з часу застосування запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

На думку суду, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, що інкримінований обвинуваченому злочин за ч.1 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, у випадку доведеності винуватості йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Разом з тим, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню його у місці попереднього ув`язнення, зокрема, надані захистом копія епікризу є погано читабельною для встановлення його змісту і стосується вона стану здоров`я ОСОБА_5 ще станом на 18.02.2020, а виписка із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 також стосується лише періоду лікування з 06 по 12 квітня 2024 року, вказані документи не містять відомостей про необхідність термінової госпіталізації обвинуваченого або проведення оперативних втручань.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, враховуючи початок розгляду обвинувачення в суді, не встановлено та стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, ніж тримання під вартою та приходить до висновку про доцільність продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на приписи пунктів 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Також, захисником подано клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, адже обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в даному обвинувальному акті не належним чином викладено формулювання обвинувачення.

Прокурор заперечив щодо задоволення такого клопотання через відсутність підстав для повернення обвинувального акта.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Потерпілий також підтримав клопотання захисника.

Вирішуючи клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору із зазначених підстав суд зазначає наступне.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Статтею 315 КПК України визначені ті питання, які вирішує суд з метою підготовки до судового розгляду, зокрема: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів, здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Враховуючи викладене встановлюється, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення під час направлення обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.09.2021 у справі № 409/1465/16-к, які є обов`язковими для врахування судом.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199, 314, 315, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 01.05.2025 по 29.06.2025 включно без визначення розміру застави.

Визначити 29.06.2025 датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань №8», - для виконання.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 14 год. 30 хв. 06.05.2025 в залі суду Хорошівського районного суду Житомирської області.

В судове засідання викликати учасників провадження.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Хорошівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, винесене за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Повний текст ухвали оголошено 05.05.2025.

Суддя ОСОБА_1