Справа № 461/5477/25
Провадження № 1-кс/461/4479/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янки Підволочиського району Тернопільської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду зі вказаним клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань №19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 діб, без визначення розміру застави..

В обґрунтування клопотання покликається на те, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000681 від 04.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, за ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, але не пізніше 19.06.2025, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», за невстановлених слідством обставин незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «канабіс», який зберігав у невстановленому досудовим слідством місці з метою подальшого збуту до 19.06.2025.

У подальшому ОСОБА_4 19.06.2025 о 21:55год, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, реалізуючи свій умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, обіг яких обмежено, користуючись послугами логістичної мережі ТОВ «Нова Пошта», побоюючись бути викритим правоохоронними органами, використовуючи з метою конспірації та приховування своєї злочинної діяльності неправдиві анкетні дані, а саме « ОСОБА_8 » та номер мобільного телефону НОМЕР_1 , створив експрес-накладну №5367 для збуту (відправки) наркотичного засобу, та в подальшому 19.06.2025 о 22:36год, використовуючи поштомат №45112 ТОВ «Нова пошта», що розташований за адресою: м.Львів, вул.Кос-Анатольського, 16, незаконно збув (надіслав) ОСОБА_9 за ціною 3000,00грн наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «канабіс», відправивши йому поштове відправлення №5367, у якому знаходилась чоловіча сорочка, у лівій кишені якої містився завакуумований поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилось три поліетиленові зіп-пакети, наповнені речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка, згідно з висновком експерта, є «канабісом», що віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 6,65 грам.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, але не пізніше 15.07.2025, маючи умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», за невстановлених слідством обставин незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», яку незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту в роздріб до 15.07.2025.

Так, 15.07.2025 у період часу з 10:32год. до 15:02год. у квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 було проведено санкціонований обшук, в ході якого виявлено та вилучено: пакет із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», масою 94,3778 грам, що становить особливо великі розміри.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

15.07.2025 о 10 год. 20 хв. слідчим СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янки Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше не судимого.

15.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, про те що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом УБН ГУНП у Львівській області про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення;

- матеріалами виконаного оперативними співробітниками УБН ГУНП у Львівській області доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом про результат проведення НСРД №1467/74/2025 від 23.06.2025;

- протоколом огляду від 21.06.2025;

- висновком експерта №СЕ-19/114-25/15159-НЗПРАП від 04.07.2025;

- протоколом огляду речей від 26.06.2025;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 15.07.2025;

- протоколом обшуку помешкання ОСОБА_4 від 15.07.2025;

- протоколом обшуку нежитлового приміщення, яким користувався ОСОБА_4 від 15.07.2025;

- протоколом про хід проведення НСРД №1677/74/2025 від 14.07.2025;

- протоколом огляду від 15.07.2025;

- висновком експерта №СЕ-19/114-25/16994-НЗПРАП від 16.07.2025;

- речовими доказами;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство дійшло до таких висновків:

- наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення є вагомими, належними та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст.307 КК України, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що за ступенем тяжкості відноситься, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, до особливо тяжкого злочину;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальних правопорушень, його значну суспільну небезпеку, орган досудового розслідування вбачає наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, яким неможливо запобігти у разі перебування підозрюваного на волі, а саме те, що він може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованих злочинів;

- знищити, сховати чи спотворити речі, документи та речовини, що прямо або опосередковано можуть вказувати на причетність ОСОБА_4 , а також інших осіб до вчинених кримінальних правопорушень;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи викладені вище обставини, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , очевидну суспільну небезпеку підозрюваного, у разі доведеності його вини безальтернативне покарання у виді позбавлення волі без можливості застосування ст.75 КК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки об`єктивно будуть існувати можливості для переховування від органу досудового розслідування чи суду, вчинення інших злочинів, перешкоджання кримінальному провадженню, незаконного впливу на свідків як безпосередньо, так і за посередництвом сторонніх осіб, тому лише обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Згідно ст.183 КПК України, заборон щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

У зв`язку з вище наведеним, орган досудового розслідування вважає за необхідне не визначати ОСОБА_4 розмір застави, оскільки той підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, що являється особливо тяжким злочином.

Враховуючи, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ст.177 КПК України, та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили щодо клопотання, вважають, що орган досудового розслідування не довів існування ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, та просили обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, щослідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000681 від 04.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, за ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

15.07.2025 о 10 год. 20 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України

15.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме про те що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Щодо мети, підстав та необхідності застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слід зазначити таке.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на цьому етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідча суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, вказаних у клопотанні, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом УБН ГУНП у Львівській області про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення;

- матеріалами виконаного оперативними співробітниками УБН ГУНП у Львівській області доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом про результат проведення НСРД №1467/74/2025 від 23.06.2025;

- протоколом огляду від 21.06.2025;

- висновком експерта №СЕ-19/114-25/15159-НЗПРАП від 04.07.2025;

- протоколом огляду речей від 26.06.2025;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 15.07.2025;

- протоколом обшуку помешкання ОСОБА_4 від 15.07.2025;

- протоколом обшуку нежитлового приміщення, яким користувався ОСОБА_4 від 15.07.2025;

- протоколом про хід проведення НСРД №1677/74/2025 від 14.07.2025;

- протоколом огляду від 15.07.2025;

- висновком експерта №СЕ-19/114-25/16994-НЗПРАП від 16.07.2025;

- речовими доказами;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сторона обвинувачення дотримала вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 зі вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідча суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність її винуватості, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оцінюючи особу підозрюваного, слідча суддя приходить до переконання у наявності передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна і це може стимулювати підозрюваного до втечі, у тому числі - з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин підозрюваний може незаконно перетнути державний кордон України.

Водночас, відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Окрім цього, тяжкість інкримінованих правопорушень та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі.

- незаконно впливати свідків та інших учасників у вказаному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованих злочинів, що підтверджується, зокрема, характером і способом вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному. Також слідча суддя враховує ту обставину, що на теперішній час у рамках кримінального провадження не допитані усі свідки, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлені усі особи, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Відповідно, ОСОБА_4 може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також узгоджувати з ними свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення інкримінованого злочину.

При встановленні ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному проваджені слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- знищити, сховати чи спотворити речі, документи та речовини, що прямо або опосередковано можуть вказувати на причетність ОСОБА_4 , а також інших осіб до вчинених кримінальних правопорушень. Цей ризик обґрунтовується тим, що на теперішній час орган досудового розслідування ще не відшукав та не вилучив усіх речей та документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення. Цей ризик обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням свідків та осіб, які ще не допитані у ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Цей ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, вчиняючи вказані кримінальні правопорушення, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання, тому перебуваючи за місцем мешкання може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Слід зазначити, що на теперішній час орган досудового розслідування відпрацьовує можливі версії вчиненого кримінального правопорушення, вживає заходи щодо встановлення можливих співучасників вчиненого кримінального правопорушення, вживає заходи щодо документування злочинної діяльності осіб, причетних до незаконного збуту наркотичних засобів, відтак, будучи знайомим зі вказаними особами, ОСОБА_4 може вжити дієвих заходів, спрямованих на уникнення такими особами кримінальної відповідальності за свою діяльність.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідча суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурор у судовому засіданні довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо застави, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Прокурор та слідчий просять не визначати розмір застави.

Право не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід є правом, а не обов`язком суду.

Слідча суддя не встановила обставини для відмови у задоволенні клопотання, оскільки запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам, але суд вважає за необхідне визначити розмір застави як альтернативний захід.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення яких, відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Частина 5 ст. 182 КПК України визначає, що до особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається застава у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що підозрюваний є підозрюваний є раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, дружину, є учасником бойових дій, постійне місце проживання у місті Львові, приходжу до висновку, що ОСОБА_4 слід визначити заставу у якості альтернативного заходу.

При визначенні розміру застави, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, характер та обставини вчинення злочинів, тому заставу слід встановити у максимальному розмірі, який становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908'400,00 гривень.

Цей розмір застави слідча суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідча суддя -

У Х В А Л И Л А:

1. Клопотання задовольнити частково.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на 60 діб, тобто до 12 вересня 2025 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908'400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

3. В іншій частині клопотання - відмовити.

4. Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

5. Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у встановленому в цій ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

6. Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

7. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави, такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, до 17.09.2025:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з міста Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

8. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000681 від 04.06.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 18.07.2025 о 09:00 год.

Слідча суддя ОСОБА_1