печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000475 від 02.04.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попільня, Попільнянського району, Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

Задля дієвості цього провадження у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, у виді запобіжного заходу, посилаючись на мету і підстави застосування такого запобіжного заходу слідчий просить застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала подане клопотання, посилаючись на його обґрунтованість.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи на те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра не ґрунтується на доказах, які у своїй сукупності свідчить про вчинення ним інкримінованого правопорушення. Долучені до клопотання матеріали не містять обґрунтованих доказів, які в своїй сукупності можуть свідчити про наявність ризиків перелічених у клопотанні. Також, вказав, що стороною обвинувачення не доведено обставин за яких до ОСОБА_4 має бути застосовано більш суворий запобіжний захід, ані ж той, який було застосовано раніше, зокрема тримання під домашнім арештом, оскільки підозрюваний його не порушував, виконував покладені на нього обов`язки.

Підозрюваний ОСОБА_4 доводи захисника підтримав.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши документи, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідуваньза процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000475, у якому 19.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною в період з 22:00 год. по 06:00 год. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зокрема утримуватись від спілкування в тому числі із свідком ОСОБА_7 та іншим підозрюваним ОСОБА_8 . В подальшому цей строк було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2025 до 17.06.2025.

Постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 19.03.2025. В подальшому цей строку було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2025 до дев`яти місяців, тобто до 19.09.2025.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для доцільності застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважаючи, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

За такого, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що ризики, які були підставою для застосування та продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, хоч і зменшились, проте об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання останньому необхідно застосувати запобіжний захід.

Вирішуючи питання щодо застосування відносно ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи відсутність даних щодо порушення ним раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, строк дії якого на час звернення слідчого із клопотанням закінчився, і граничний строк якого сплив, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для застосування більш суворого запобіжного заходу, ані ж той, який було застосовано раніше.

Наведені в якості обґрунтування клопотання твердження прокурора про настання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема незаконного впливу на свідка ОСОБА_7 та іншого підозрюваного ОСОБА_8 , відповідно і порушення обов`язку утримуватись від спілкування із ними, що на думку сторони обвинувачення зафіксовані у протоколах огляду від 23.06.2025 не є впливом чи певною змовою на вчинення чи не вчинення певних дій, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Зазначена прокурором в судовому засіданні мета застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, умотивована необхідністю виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, які згідно її доводів раніше системно порушувались, не підтверджується документами, які встановлюють прямий зв`язок між обставинами розслідуваного кримінального правопорушення та «незаконним» впливом підозрюваного на свідка та іншу особу, направленим на уникнення відповідальності за дане правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню.

Водночас, прокурор в судовому засіданні не змогла додатково обґрунтувати, чому інших більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та спростувати доводи захисника з цих обставин.

Враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , виходячи із того, що було встановлено наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та які на даний час хоч і зменшились, проте є реальними та достатніми для застосування останньому запобіжного заходу, а також із того, що прокурор не довела обставин за яких буденедостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із зобов`язанням виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання названим вище ризикам.

Строк покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Підозрюваному ОСОБА_4 слід роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 184, 193, 194, 205, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати строком до 19.09.2025 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматись від спілкування з приводу обставин інкримінованого кримінального правопорушення з підозрюваним ОСОБА_8 , свідками: ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також із співробітниками Філії «Коростишівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», письмовий перелік яких зобов`язати прокурора надати ОСОБА_4 під підпис;

- здати на зберігання до Управління ДМС у Житомирській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну.

Строк дії ухвали визначити до 19.09.2025.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13