Дата документу 22.04.2025
Справа № 334/9248/24
Провадження № 1-кс/334/967/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в режимі відоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, в порядку ст..303 КПК України

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2024 року до суду з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвалою суду 14 листопада 2024 року, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, в порядку ст..303 КПК України було повернуто заявнику.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24.03.2025 року, рішення суду першої інстанції скасовано, матеріали провадження повернуті до Ленінського районного суду м.Запоріжжя для вирішення питання про відкриття провадження.

16 квітня 2025 року відкрито провадження з розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, в порядку ст..303 КПК України. Розгляд скарги призначено до розгляду на 22 квітня 2025 року на 14 год 00 хв у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

У судовому засіданні заявник повідомив, що 25 жовтня 2024 року ним до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області було подано заяву за фактом його пограбування його знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Дана заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) за № 29581 від 25.10.2024 року. Проте, до теперішнього часу відомості до ЄРДР не невнесені, розслідування не розпочато. Просив суд зобов`язати уповноважених осіб Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 25.10.2024 року до ЄРДР у порядку та строки, передбачені ст. 214 КПК України.

Також, заявник просив суд зобов`язати органи досудового розслідування визнати його потерпілим по даному кримінальному провадженню, допитати його в якості потерпілого по факту пограбування та провести досудове розслідування за його участю у якості потерпілого.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного:

З матеріалів скарги встановлено, що 25 жовтня 2024 року ОСОБА_3 подав письмову заяву до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за фактом його пограбування його знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Дана заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) за № 29581 від 25.10.2024 року.

На час розгляду скарги, відомості про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 25.10.2024 року суду надані не були.

Згідно ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 порушує права заявника, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженою особою ЗРУП ГУНП в Запорізькій області не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві скаржника від 25.10.2024 року безпідставно не внесені до ЄРДР, слід дійти висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи ЗРУП в Запорізькій області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі Іванов проти України (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Тому, з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя зважає на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Стосовно вимоги заявника щодо визнання його потерпілим по даному кримінальному провадженню та зобов`язання орган досудового розслідування допитати його у якості потерпілого по факту пограбування, слідчий суддя зазначає:

Відповідно до ст.24-26 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного приходить до висновку, що вимога ОСОБА_3 в частині визнання його потерпілим не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином КПК України чітко передбачає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, та відповідно які рішення приймаються слідчим суддею за результатами розгляду скарги.

Скаржник просив зобов`язати слідчого допитати його в рамках кримінального провадження по факту пограбування, вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого та проводити досудове розслідування за його участю у якості потерпілого.

Слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу заявника на вимоги ч. 5 ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Отже, з вищенаведених підстав, вимога ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим, допитати його, а також вручити пам`ятку про процесуальні права потерпілого у кримінальному провадженні по факту пограбування не підлягає задоволенню в межах ст.303 КПК України.

Частиною 3 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.220,303-307,309,372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 25.10.2024 року до ЄРДР у порядку та строки, передбачені ст. 214 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1