печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заявою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 02.04.2025 у справі № 757/14466/25-к за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0001313,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 02.04.2025 у справі № 757/14466/25-к за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0001313.

В обґрунтування скарги зазначено, що 13.03.2025 слідчою ГСУ НПУ ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді

Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2025, в рамках кримінального провадження № 0001313 від 13.07.2023 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 за результатами якого вилучено мобільний телефон - iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_1 .

21.03.2025 слідчому ГСУ НП України подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна.

25.03.2025 до Печерського районного суду м. Києва подана скарга на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

28.03.2025 слідчим ГСУ НП України ОСОБА_6 надана відповідь на клопотання (п. 2) до якої долучено постанову старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна.

02.04.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/14466/25-к скаргу (п.3) задоволено, зобов`язано відповідальних осіб ГСУ НП України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001313 повернути ОСОБА_4 мобільний телефон марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_1 , який був вилучений під час проведення обшуку 13.03.2025.

02.04.2025 Слідчому Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 подано заяву про виконання Ухвали слідчого судді, станом на сьогодні відповіді не надано та не виконано.

09.05.2025 слідчому судді Печерського районного суду м. Києва подана скарга на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що полягає у не здійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001313 (невиконання Ухвали слідчого судді).

13.05.2025 прокурору Офісу Генерального прокурора подано заяву про виконання Ухвали слідчого судді, станом на сьогодні відповіді не надано та не виконано.

З огляду на вищеозначені приписи кримінального процесуального законодавства, звертаємо увагу слідчого судді на наступні обставини:

1) Мобільний телефон не був отриманий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не є засобом чи знаряддям його вчинення, не зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а доступ до такого телефону не обмежувався його власником та не потребував подолання систем логічного захисту;

2) Після проведення обшуку слідчі або прокурори не звертались з клопотанням про арешт вилученого майна під час обшуку;

3) 02.04.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/14466/25-к скаргу (п.3) задоволено, зобов`язано відповідальних осіб ГСУ НП України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001313 повернути ОСОБА_4 мобільний телефон марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_1 , який був вилучений під час проведення обшуку 13.03.2025;

4) Слідчим не розглянуто заяву про виконання Ухвали слідчого судді та не виконано її, з моменту вилучення мобільного телефону пройшло майже 2 (два) місяці, що свідчить про протиправність утримання такого майна.

Окремо звертаємо увагу слідчого судді на тривалість порушення прав власника майна, оскільки після виникнення у слідчого обов`язку з повернення тимчасового вилучення майна на підставі відповідних норм КПК України, такий обов`язок триває до моменту його виконання. В даному випадку ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.04.2025 було встановлено неправомірність невиконання такого обов`язку слідчим та зобов`язано повернути власнику вилучене в ході обшуку майно із зазначенням конкретного переліку такого майна, який станом на 09.05.2025 не виконаний, що є прямим порушенням.

В судове засідання адвокат та слідчий та/або прокурор не з`явились, про розгляд даного клопотання повідомлялись належним чином та у встановлений кримінально-процесуальним законодавством строк, причини неявки не відомі.

Вивчивши матеріали скарги та додані до неї документи, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя доходить висновку про необхідність її задоволення з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили, закріплена у ст. 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 533 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 534 КПК України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Невиконання судового рішення протягом тривалого часу є самостійним фактом бездіяльності, що порушує не лише право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, але й право на ефективний засіб юридичного захисту, передбачене ст. 13 Конвенції.

ЄСПЛ у своїй практиці, зокрема у справі «Афанасьєв проти України», наголошував, що засіб захисту має бути «ефективним» не лише в теорії, але й на практиці. Ситуація, коли судове рішення, що підтвердило незаконність дій органу влади, цим же органом ігнорується, свідчить про неефективність існуючих механізмів контролю та вимагає втручання суду для забезпечення реального, а не декларативного, поновлення прав.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/14466/25-к від 02.04.2025 зобов`язано уповноважених осіб ГСУ НП України повернути вилучене майно.

Хоча КПК України, визначаючи обов`язок «негайно» повернути майно, не встановлює конкретного строку в годинах чи днях для виконання ухвали слідчого судді, це не означає, що таке виконання може тривати невизначений час.

Термін «негайно» (ст. 169 КПК України) виключає будь-яку невиправдану затримку та зобов`язує уповноважену особу діяти з максимально можливою швидкістю за конкретних обставин. Відсутність у законі точної кількості годин чи днів не створює правового вакууму, а навпаки, покладає на орган досудового розслідування обов`язок діяти добросовісно та невідкладно. Для усунення правової невизначеності та забезпечення виконання вимог «розумного строку», закріплених у ст. 28 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями встановлювати процесуальні строки згідно зі ст. ст. 113, 114 КПК України.

Зокрема, ч. 1 ст. 114 КПК України прямо передбачає право слідчого судді встановлювати процесуальні строки для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку.

Аналогічний підхід міститься і в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №757/37346/18-к від 18.10.2019, де зазначено, що відповідно до частин 1 та 2 статті 114 КПК України слідчий суддя або суд має право встановлювати процесуальні строки в межах граничного строку, визначеного цим Кодексом, з урахуванням встановлених обставин справи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, володільцем тимчасово вилученого майна.

Законодавча конструкція «у визначений цим Кодексом строк» є ширшою за простий перелік строків, обчислених у годинах чи днях. Вона охоплює будь-який обов`язок вчинити дію, часові межі якої встановлені КПК, в тому числі через імперативні приписи. Так, стаття 169 КПК України встановлює обов`язок слідчого «негайно» повернути тимчасово вилучене майно за певних умов. Припис «негайно» є абсолютно чітким визначенням строку з точки зору якісних характеристик, що зобов`язує вчинити дію без будь-якої невиправданої затримки. Ігнорування цього імперативу є прямим порушенням строку, встановленого Кодексом.

Більше того, загальна засада кримінального провадження, закріплена у статті 28 КПК України, вимагає, щоб усі процесуальні дії проводилися у розумні строки. Невиконання ухвали про повернення майна протягом тривалого часу є очевидним та грубим порушенням «розумного строку», який, у свою чергу, є строком, визначеним і гарантованим цим Кодексом.

Бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування у вигляді невиконання рішення носить триваючий характер, оскільки вона розпочалася в момент, коли майно не було повернуто, і продовжується щоденно до моменту фактичного виконання судового рішення.

Позбавлення особи, чиє право власності було порушено, ефективного процесуального інструменту для оскарження триваючої бездіяльності органу влади суперечило б меті кримінального провадження, принципу правової визначеності та нівелювало б саме право на судовий захист, гарантоване Конституцією України. Такий підхід робить судове рішення декларативним, а не реальним інструментом захисту, що є неприпустимим у правовій державі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що невиконання ухвали слідчого судді про повернення тимчасово вилученого майна, протягом розумного стоку, є триваючою бездіяльністю слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальної дії, яку він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, і, беззаперечно, підлягає оскарженню в порядку, передбаченому Главою 26 КПК України.

Аналізуючи предмет оскарження, слідчий суддя констатує, що подана скарга повністю охоплюється диспозицією пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України. Зазначена норма прямо передбачає можливість оскарження саме до слідчого судді бездіяльності слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Законодавець, закріплюючи даний механізм, визначив слідчого суддю тим єдиним процесуальним суб`єктом, який уповноважений здійснювати оперативний та ефективний судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб на стадії досудового розслідування. Розгляд скарг на дії чи бездіяльність органу досудового розслідування є ключовою функцією слідчого судді, спрямованою на негайне поновлення порушених прав безпосередньо в рамках кримінального провадження.

Таким чином, розгляд даної скарги та надання оцінки законності триваючої бездіяльності уповноважених осіб органу досудового розслідування належать до прямої та виключної компетенції слідчого судді в межах цього кримінального провадження.

Виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність частково задоволення скарги.

При цьому, не підлягають вимоги щодо визнання протиправної та встановлення факту бездіяльності, оскільки не значено кримінально процесуальними законодавством.

Керуючись ст. ст. 2,9, 28, 113, 114, 303, 306, 307, 533, 534 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 02.04.2025 у справі № 757/14466/25-к за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0001313 - задовольнити частково.

Встановити уповноваженим особам Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001313 від 13.07.2023, строк в три календарні дні з моменту отримання ухвали, надати інформацію щодо виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.04.2025 по справі №757/14466/25-к.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1