ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2382/25 Справа № 208/7981/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2025 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в об`єднаному провадженні про умовно-дострокове звільнення від покарання, заміну невідбутого покарання більш м`яким відповідно до ст.ст. 81, 81-1, 82 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви захисту, поданої в інтересах засудженої ОСОБА_6 про застосування ст.ст. 81, 81-1, 82 КК.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що доведена формальна підстава застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення від покарання, яке призначене вироком суду в мінімальному розмірі. Оцінивши всі обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що заміна невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, пробаційним наглядом є невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

За змістом апеляційної скарги засуджена не погоджується з прийнятим рішенням суду в частині відмови в її умовно-достроковому звільненні, просить його скасувати та звільнити її умовно-достроково від відбування покарання. Посилається на відсутність стягнень, що свідчить про сумлінну поведінку, наявність заохочення за сумлінну працю, а також неможливість отримати нею наступне заохочення до її звільнення по відбуттю призначеного покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Захисник та засуджена в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце повідомлені належним чином. Захисник просив розглядати справу за відсутності його та засудженої.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а доводи засудженої, які зводять до непогодження з рішенням суду в частині відмови в її умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання, є неспроможними.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 засуджена вироком Дарницького районного суду міста Києва від 17.01.2024 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

Засуджена з 07.06.2024 відбуває покарання в державній установі "Кам`янська виправна колонія (№34)", по прибутті до якої була працевлаштована на швацьке виробництво в бригаду №20 швачкою першого тарифного розряду. До праці ставлення має задовільне, намагається опанувати швацькі процеси, коефіцієнт трудової участі складає 0,2-0,3, зауважень з боку майстерського складу не надходило. Стягнень та заохочень в установі не має. Норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дотримується, з представниками адміністрації дотримується правомірних відносин, на профілактичному обліку засуджена не перебуває, роботи із самообслуговування виконує самостійно.

Соціально-корисну ініціативу у відділенні поки що не проявляє, залучена до програм диференційованого виховного впливу за напрямками "Підготовка до звільнення" та "Подолання наркотичної залежності".

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Статтею 81 КК чітко передбачено, що засуджений своє виправлення доводить ставленням до праці та сумлінною поведінкою, не за певний період, а протягом всього строку відбування покарання, крім випадків, коли він за станом здоров`я не може бути працевлаштованим в установі.

Суд апеляційної інстанції зважає на доводи засудженої про відсутність в неї стягнень та наявність одного заохочення, яке вона отримала у лютому 2025 року,працевлаштована, що свідчить про позитивні зміни в її поведінці.

Водночас апеляційний суд оцінює поведінку засудженої за весь час відбуття покарання, а не за окремий період та хоча загалом позитивні зміни у поведінці засудженої мають місце, однак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення засудженої в даному випадку є передчасним.

Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що за відсутності відомостей щодо системних заохочень, які б давали підстави вважати, що засуджена довела своє виправлення, колегія суддів позбавлена можливості застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення. Оскільки на даний час, це буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженої та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також положенням ст. 81 КК.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є непереконливими, тому її слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 81, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2025 року про відмову в заміні покарання більш м`яким, умовно-достоковому звільненні засудженої ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.ст. 81, 81-1, 82 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4