Справа № 404/8497/24
Номер провадження 1-кс/404/1370/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, внесене у кримінальному провадженні №0000142 від 27.01.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горки, Дмитрівського району, Московської області, Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1.Суть клопотання.

Прокурор Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 . запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят діб.

В обґрунтування клопотання прокурор посилавсяь на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Прокурор зауважив під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, а саме, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків.

ІІ. Позиції сторін.

Прокурор в судвому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених в ньому. Додатково надав протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.07.2025, постанову про відновлення досудового розслідування від 31.07.2025, протокол допиту підозрюваного від 31.07.2025, копію ухвали свідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 17.07.2025, копію протоколу обшуку від 31.07.2025, інші матеріалаи коимінального провадження.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечив, просив обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вину визнав, вказав, що фізично не може продовжувати військову службу.

Щодо себе вказав, що зареєстрований та проживає за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , у житлі, власником якого є його батьки, разом з дружиною, має на утриманні неповнолітню доньку 14 років, заощаджень не має, офіційно не працевлаштований, дохід отримує від підробітків, а також займається підсобним господарством, хронічних хвороб, групи інвалідності не має, має захворювання жовчного міхура. Нерухомого майна у власності не має, з рухомого майна - автомобіль Опель Ветра 1991 року. Щодо обставин вказав, що в грудні 2023 року на підставі рапорту командира частини перебував на лікуванні, через два дні, не закінчивши обстеження його відправили на бойову позицію, де останній перебував до кінця грудня. Після закінчення бойового завдання 26.12.2023 року підозрюваному надали направлення на лікування в госпіталь, де він пробув до 09.01.2024 року. Після чого повідомив безпопереднього командира про те, що він не повернеться на службу. На даний час продовжує лікування за місцем проживання. До кримінальної відповідальності не притягався, телефоном не кристується.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання та просив обрати підзахисному запобіжний захід, не пов`язаий з триманням під вартою. Вказав, що дане клопотання не доводить наявність ризиків, є необґрунтованим та подано без врахування положень ст. 132, ст. 176, ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України, а тому не підлягає задоволенню. Також зазначив, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватись від суду та ніколи не переховувався від органів досудового розслідування та суду.ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ніколи не викликався для дачі пояснень чи показів в рамках кримінального провадження №0000142 від 27.01.2024.

Про відсутність намірів ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить належна процесуальна поведінка ОСОБА_5 . Відсутність на військовій службі ОСОБА_5 не пов`язана із самовільним залишенням частини, а є вимушеним наслідком тривалих та серйозних проблем зі здоров`ям, які вимагали постійного лікування та пов`язана з наявністю конфліктів у військовій частині. ОСОБА_5 ніколи не ховався. Також захисник зазначає, що на основі свідчень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можна беззаперечно відзначити, що ОСОБА_5 : веде осілий спосіб життя та постійно перебуває за місцем проживання; відсутні підстави втечі, адже свідчить про існування певної необхідності для перебування особи дома; не здатний переховуватися, оскільки місцезнаходження його є відомим, що робить переховування неможливим та недоцільним.

На спростування ризику п.3 ст.1 ст. 177 КПК України вказує що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не має наміру та фізичної можливості незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. 3 09.01.2024 ОСОБА_5 не перебував на службі військовій частині НОМЕР_1 . ОСОБА_5 дізнався про факт самовільного залишення після проведеного відповідного службового розслідування.

ОСОБА_5 є одруженим з ОСОБА_9 , яка має постійне місце роботи та стабільне грошове надходження, яке забезпечує всю сім`ю. Окрім того, є земельні ділянки, на яких ведеться підсобне господарство. Таким чином, основною причиною відсутності таких намірів є стабільне фінансове забезпечення з боку дружини, яка повністю покриває всі необхідні потреби.

ІІІ. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000142, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 287 від 14.10.2023 сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира міномету 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 .

Так, відповідно до п. п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді командира міномету 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець відповідно до ст. ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 2, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України сержант ОСОБА_5 , також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з указом Президента України ОСОБА_10 № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє до 11.08.2024, відповідно до указу Президента України ОСОБА_10 № 271/2024 від 06.05.2024.

Зважаючи на викладене, 09.01.2024, сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та перебуваючи на посаді командира міномету 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка базується у АДРЕСА_2 , після проходження лікування у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), в умовах воєнного стану та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час, перебуваючи різних в місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

20.09.2024 голові квартального комітету №15 ОСОБА_11 , на території якого проживає ОСОБА_5 , у зв`язку з невстановленим місцем знаходження ОСОБА_5 , було вручене повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

20.09.2024 постановою слідчого зупинено досудове розслідування та оголошено підозрюваного у розшук.

31.07.2025 постановою слідчого відновлено досудове розслідування.

На підстав ухвали слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 17.07.2025 проведено обшук домоволодіння АДРЕСА_1 з метою встановлення місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_5 .

31.07.2025 о 8 годині 25 хвилин підозрюваного ОСОБА_5 затримано.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, а саме: повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 , про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_5 , матеріалами службового розслідування по факту неповернення з лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця ОСОБА_5 , протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими матеріалами кримінального провадження., слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що повідомлена підозра станом на час розгляду даного клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і неможливо стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення обвинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий, за погодженням з прокурором, посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, ч.1 ст.177 КПК України,- можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду; можливість незаконно впливати на свідків.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (ст. 12 КК України), передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 178,183 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану. ОСОБА_5 має вік 47 років, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, за його неспростовних доводів займається підсобним господарством, отже наявність сталих соціальних зв`язків можна є доведеною.

Разом з тим, ОСОБА_5 з 09.01.2024 самовільно залишив військову частину, до військової частини або уповноважених органів з метою повернення на військову службу не звертався, зі слів підозрюваного телефоном не користується, з 20.09.2024 перебуває в розшуку.

Тому, з урахуванням встановленого, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризику, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України). Самовільне залишення військової частини та тривалий час перебування у розшуку, є проявом свідомого ігнорування процесуальних обов`язків підозрюваного.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Тобто, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисника про необгрунтованість аргументів прокурора про наявність ризиків спростовуються вищенаведеним. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити в майбутньому. Отже, ризики слід вважати наявними за умови встановлення їх імовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Кримінальне провадження, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість не прогнозованої зміни поведінки особи, яку притягають до відповідальності. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим. Щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, доводи сторони захисту не зменшують вищевказаних ризиків та не є достатніми підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу. Долучені стороною захисту до заперечення медичні документи не підтверджують неможливість застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я.

За наведених обставин в сукупності слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є неможливим, оскільки не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування.

Визначаючи вид запобіжного заходу слідчий суддя враховує, вимоги ч.8 ст.176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою. Отже, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може бути застосовано до ОСОБА_5 .

Слідчий суддя зазначає, що сама по собі тяжкість вчиненого злочину не є підставою для задоволення клопотання, проте у сукупності з іншими обставинами є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою.

В даному випадку, з врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставин його вчинення, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи обставини провадження, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали та тримання під вартою ОСОБА_5 , визначити з 08 год 25 хв. 31.07.2025.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ від 24.02.2022 року «2102-ІХ», воєнний стан запроваджується із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану», який відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-IX (реєстр. №7168) продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; в подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ, Указами Президента України військовий стан продовжувався, який діє і на даний час.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, проте це є право, а не обов`язок слідчого судді.

Вирішуючи питання щодо визначення чи не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя, окрім врахування обставин та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, також враховує особу підозрюваного, його вік, матеріальний стан, міцні соціальні зв`язки підозрюваного. Відтак, відповідно до положення ч. 5 ст. 182, ч. ч. 3-4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне в рамках даного кримінального провадження визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 560 гривень, що відповідає 20 прожитковим мінімумам для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

При визначенні суми застави, слідчим суддею враховується, що застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини - це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Керуючись ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182. 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу - задовольнити

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали та тримання під вартою ОСОБА_5 , визначити з 08 год 25 хв. 31.07.2025 до 08 год 25 хв. 28.09.2025 включно.

Визначити розмір застави в сумі 60 560 гривень, яка може бути внесена: рахунок отримувача №UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти у разі внесення застави останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення суми застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , до 28.09.2025 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені або будь-якою особою визначеною слідчим, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою, у цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1