Справа № 481/1855/24
Номер провадження 1-кп/473/194/2025
У Х В А Л А

"23" липня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

представника цивільного позивача - Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська кримінальне провадження №0000421 від 16.08.2024 по обвинуваченню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України,

в с т а н о в и в:

22.07.2025 до суду від прокурора ОСОБА_12 надійшло клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, в якому посилається на наявність передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним та дані про особу обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримала та просила задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та представник цивільного позивача - ОСОБА_8 клопотання прокурора підтримали.

Захисник ОСОБА_9 просив суд застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, зазначаючи, що обвинувачений має міцні соцільні зв`язки, одружений. Також вказав, що матір обвинуваченого є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Захисник ОСОБА_10 вважав доцільним відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що наведені ризики не є підтвердженими.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав позиції захисників.

Вивчивши клопотання та заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

За нормами ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні тощо.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, в т.ч.: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_11 не працює, тобто не має джерела прибутку, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9-ти до 15-ти років або довічного позбавлення волі.

Отже, існують обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_11 , розуміючи невідворотність покарання за інкриміновані злочини, може здійснити дії, передбачені пп.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; негативно впливати на свідків шляхом залякування, підкупу, іншого впливу.

Судом встановлено, що 17.08.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, востаннє - до 25.07.2025. Дану міру запобіжного заходу було обрано обвинуваченому ОСОБА_11 з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів, дані про його особу та наявність передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризиків.

Жодних підстав для зміни застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід станом на даний час немає. На переконання суду, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним вище ризикам.

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпала та ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зменшилися; наразі вказані ризики не зникли та продовжують існувати.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з цим, судом враховано, що судовий розгляд не завершено, не допитано свідків, не досліджено письмові докази.

Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання сторони захисту щодо застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 369-370, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21.09.2025, з його утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисниками, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3