КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2859/2025 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0001554 від 13.04.2023, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка Васильківського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:

- вироком Києво-Святошинським районним судом Київської області від 20.01.2022 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- вироком Києво-Святошинським районним судом Київської області від 26.03.2024 за ч.4 ст.185; ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць;

- вироком Святошинським районним судом м. Києва від 20.06.2024 за ч. 4 ст. 186, ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання - 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 16.04.2024 року. Зараховано в строк відбування покарання перебування ОСОБА_7 під вартою з 25.01.2024 року по 24.03.2024 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 13.04.2023, перебуваючи за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: кв. АДРЕСА_2 , де вони вживали алкогольні напої, побачив сумку з ноутбуком «ASUS» X552MGJ-SX033D, серійний номер FBNOCV65763647D CN:0580, та зарядним пристроєм до нього «ASUS» PA-1650-63, яка знаходилася біля вхідних дверей в коридорі вказаної квартири.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , продовжуючи знаходитись в квартирі АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди, повторно таємно викрав з коридору квартири, чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: чорну сумку для ноутбуку, вартістю 275 грн.; ноутбук, модель «ASUS» X552MGJ-SX033D, серійний номер FBNOCV65763647D CN:0580, вартістю 3887,25 грн.; зарядний пристрій до ноутбуку, модель «ASUS» PA-1650-63, вартістю 450 грн., а всього чужого майна на загальну суму 4612, 25 грн.

Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_7 09.05.2023, приблизно о 15 годині прибув до магазину «АТБ», за адресою: вул. Симиренка, 17-А в м. Києві, під час вжиття алкогольних напоїв, ОСОБА_7 з метою покращення свого матеріального становища, попросив у ОСОБА_10 належний йому мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка. Будучи переконаним в добропорядності ОСОБА_7 , ОСОБА_10 передав ОСОБА_7 , який роблячи вигляд, що начебто комусь телефонує, забравши телефон з місця вчинення злочину втік.

Заволодівши таким чином майном, яке належить ОСОБА_10 , ОСОБА_7 прослідував до будинку АДРЕСА_3 , де продав мобільний телефон своїй знайомій ОСОБА_11 , отримавши за це 900 грн., заподіявши своїми діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 5407 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не встановив належним чином фактичні обставини справи, що призвели до помилкового висновку про його винуватість в інкримінованому правопорушенні; наполягав, що дав згоду на розгляд кримінального провадження у порякду ч. 3 ст. 349 КПК України, будучи введеним в оману.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, вислухавши пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.

Як убачається із вироку суду, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, за наведених вище обставин визнав у повному обсязі; послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення. Зокрема визнав, що 13.04.2023, перебуваючи за місцем проживання знайомого ОСОБА_12 таємно викрав ноутбук, оскільки потребував грошей. Крім того, біля магазину «АТБ» на вул. Симиренка в м.Києві під приводом подзвонити взяв у знайомого ОСОБА_10 , телефон, і не повернув його; вказаний телефон продав знайомій ОСОБА_11 , також ОСОБА_7 зазначив, що у вчиненому розкаюється.

Отже, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, позаяк учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Доводи апелянта про те, що він визнав свою винність у пред`явленому обвинуваченні і дав згоду на розгляд кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України будучи введеним в оману, є неспроможними, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження, у повній мірі дотримався положень КПК України та загальних засад кримінального провадження, і належним чином з`ясовував, чи правильно розуміють особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, наведене підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема журналом судового засідання та даними фіксації судового засідання технічними засобами.

Статтею 394 КПК України передбачено особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. Зокрема, ч. 2 ст. 394 КПК України визначено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, визнання обвинуваченим фактичних обставин кримінального провадження у суді першої інстанції, і, відповідно, необґрунтованість доводів апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів не вбачає підстав для з`ясування фактичних обставин, які ніким із учасників не заперечувалися у суді першої інстанції, що узгоджується із практикою Верховного Суду, яка передбачає, що вирок суду першої інстанції, ухвалений в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, може бути оскаржений в апеляційному порядку також у зв`язку і з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченої особи (позиція Верховного Суду у постановах від 19 грудня 2018 року в справі № 730/811/17, 16 жовтня 2019 року в справі № 447/1479/18, 29 жовтня 2019 року в справі № 486/528/18, 31 жовтня 2019 року в справі № 484/555/17, 27 листопада 2019 року в справі № 211/5318/18, 21 січня 2021 року в справі № 165/2663/19, 15 лютого 2023 року в справі № 711/4047/22).

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено; порушення, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений мають загальний характер без деталізації які саме докази не взято судом першої інстанції до уваги щодо його невинуватості внаслідок чого ухвалено необґрунтований вирок та не впливають на доведеність його винності, кваліфікацію його дій та призначення покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4