Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/7293/25
Провадження № 1-кп/644/809/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до ЄРДР за № 0000075 від 09.02.2025 року у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 258, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 258, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_8 заявлене клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає та наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення яких передбачене суворе покарання, розуміючи складність проведення судового розгляду, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою України кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України, може переховуватись від суду, зокрема на території російської федерації чи тимчасово окупованих частинах території України, про що свідчить те, що ОСОБА_6 підтримувала стійкі контакти з невстановленою особою, яка може бути представником держави-агресора рф, яка може надати їй необхідні засоби та забезпечити можливість переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що обгрунтовує ризик, передбачений п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України; у разі скасування або зміні на більш м`який запобіжний захід матиме можливість впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, які ще не були допитані судом; у зв`язку із встановленням факту наявності у обвинуваченої навичок, пов`язаних із поводженням з вибуховими речовинами, створенням вибухових пристроїв, наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 може продовжити свою протиправну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі, кримінальні правопорушення проти громадської безпеки, що обгрунтовує ризик, передбачений п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 184, 199 КПК України, тобто до клопотання не додані матеріали, якими обгрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_6 проти клопотання заперечувала.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, встановила наступне.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2025 підозрюваній ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 19.04.2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2025 стосовно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, до 20.08.2025 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Зазначені прокурором ризики були встановлені ухвалами слідчих суддів та на даний час, суд вважає, не перестали існувати.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що ОСОБА_6 вчинила особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, розуміючи складність проведення судового розгляду, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою України кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України, може переховуватись від суду, зокрема на території російської федерації чи тимчасово окупованих частинах території України, про що свідчить те, що ОСОБА_6 підтримувала стійкі контакти з невстановленою особою, яка може бути представником держави-агресора рф, яка може надати їй необхідні засоби та забезпечити можливість переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що обгрунтовує ризик, передбачений п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, колегія суддів враховує, що на теперішній час не допитані свідки, таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 може впливати на свідків з метою зміни їх показів на свою користь, що обгрунтовує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, у зв`язку із встановленням факту наявності у обвинуваченої навичок, пов`язаних із поводженням з вибуховими речовинами, створенням вибухових пристроїв, наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 може продовжити свою протиправну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі, кримінальні правопорушення проти громадської безпеки, що обгрунтовує ризик, передбачений п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, з метою забезпечення гарантування присутності обвинуваченого під час подальшого провадження, суд приходить до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам.

Вирішуючи питання щодо можливості продовження обвинуваченому строку запобіжного суд, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, у рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 .

Також, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо відсутності на даній стадії судового провадженні підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 176, главою 18 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 258, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України продовжити до 16 жовтня 2025 року в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - подається протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3