печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та захисту інвестицій, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001887 від 08.07.2025,

В С Т А Н О В И В :

12.08.2025 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та захисту інвестицій, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001887 від 08.07.2025, а саме на автомобіль марки KIA OPTIMA чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши будь-яким особам ним користуватись, розпоряджатись та відчужувати.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001887 від 08.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України.

Розслідуванням встановлено, що 08.07.2025 до чергової частини ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від співробітника ДПС України ОСОБА_5 про те, що 08.07.2025 близько 14 години 30 хвилин, невстановлена група осіб перешкоджали слідчим діям та чинили опір прокурору Офісу Генерального прокурора під час проведення ним невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі шляхом відкритого винесення з приміщення речей, які підлягають вилученню, блокування діяльності учасників слідчої дії, демонстрації зброї.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що 08.07.2025 близько 12:00 год. він був у складі міжвідомчої групи для здійснення оперативного супроводу для проведення слідчих дій у кримінальному провадженні та прибув за адресою: м. Дніпро, вул. Січових стрільців буд. №92 разом з іншими оперативними співробітниками та прокурором Офісу Генерального прокурора.

Приблизно о 12:10 прокурором було розпочату слідчу дію у вигляді невідкладного обшуку за вищевказаною адресою, під час проведення обшуку виявлено ряд кімнат облаштованих комп`ютерною технікою та приміщення було схоже за своїм облаштуванням та структурою на шахрайський кол-центр. На момент початку обшуку людей у приміщенні не було.

В ході проведення слідчої дії на місце почали прибувати невстановлені особи, які не називаючи себе, свого відношення до вказаного приміщення, почали фактично приймати участь в слідчій дії.

Далі приблизно о 14-00 год. прокурор побачив, що з будівлі де проходять слідчі виходять приблизно 6 чоловіків спортивної статури та виносять з будівлі системні блоки, які мають бути вилученими під час проведення обшуку, та грузять їх до автомобілів, які прибули на місце після початку проведення обшуку та були припарковані біля будівлі.

На зауваження прокурора невстановлені особи не реагували, прокурором було повідомлено, що їх дії заважають проведенню обшуку, є незаконним, оскільки вказані предмети мають бути вилучені під час проведення слідчої дії, але чоловіки продовжували виносити системні блоки, всього біля будинку було припарковано близько 5 автомобілів, а саме KIA OPTIMA чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , Lexus LX 450 D НОМЕР_3 , Ford F350 д.н.з. НОМЕР_4 , Ford 150 д.н.з. НОМЕР_5 , Skoda Octavia НОМЕР_6.

Приймаючи до уваги чисельну перевагу, наявність у невстановлених осіб вогнепальної зброї, близько 14-30 год. ОСОБА_5 повідомив про вказану подію на лінію 102 та піднявся на 2 поверх, але по прибуттю працівників поліції невстановлені особи на вказаних автомобілях покинули місце події.

08.07.2025 на в період часу з 18:12 по 18:39 слідчим СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд транспортного засобу марки KIA OPTIMA чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі добровільної згоди водія ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено ноутбук чорного кольору марки LG з зазначенням на задній стороні SKSJC021780, MЕ300-АСРСDG та вилучено до с/п QHY 0061447; транспортний засіб марки KIA OPTIMA чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 вилучено та поміщено до майданчику за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 22.

Оскільки, виявлені та вилучені під час проведення обшуку 15.07.2025 предмети, документи та речі мають доказове значення вчинення кримінального правопорушення, є предметом вчинення злочину, згідно ст. 98 КПК України, 15.07.2025 старшим слідчим СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визнання вилучених речей та документів речовими доказами у кримінальному провадженні №0001887 від 08.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки KIA OPTIMA чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши будь-яким особам ним користуватись, розпоряджатись та відчужувати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1