Справа №345/2693/25
Провадження № 1-кс/345/438/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2025 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянув клопотання старшого слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

що слідчий СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», та який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими Законами України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні». Востаннє, 16 квітня 2025 року строком на 90 днів. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин. Досудовим розслідуванням встановлено, 27.05.2025 близько 23:30 год. ОСОБА_4 перебував у м. Калуш, Калуського району, по вул. Литвина, 4, де побачив ОСОБА_7 , яка тримала в руках мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 4X», в чохлі сірого кольору, із вмістом сім-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 . У той час у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення вказаних речей. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, за допомогою фізичної сили, вирвав із рук потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4X», із ІМЕІ 1 кодом НОМЕР_2 , ЙМЕЙ 2 НОМЕР_3 , вартістю 1250 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 200 грн., який був у чохлі-книжці, вартістю 50 грн. та таким чином відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_7 . Із викраденим майном ОСОБА_7 ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна до кінця. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненому в умовах воєнного стану, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Вказана підозра обгрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 28.05.2025, протоколом затримання особи у порядку ст. 208 КПК України, допитом потерпілої ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задоволити, з підстав, наведених у клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, він не має намірів переховуватись від слідства, оскільки свою вину в інкримінованому йому злочині визнає повністю.

У судовому засіданні захисник у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного пристрою контролю, оскільки прокурором не доведено існування ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, а також врахувати незадовільний стан здоров`я підозрюваного.

В судовому засіданні допитувалась як свідок мати підозрюваного, ОСОБА_8 яка зазначила, що її син перебуває на обліку у лікаря-психіатра і у нього діагностовано порушення психіки, а тому тримання під вартою може негативно вплинути на стан його здоров`я.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч. 1 ст. 177 КПК), підстави (ч. 2 ст. 177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст. 178 КПК).

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості згідно повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те що 27.05.2025 близько 23:30 год., невідома особа, чоловічої статі, в умовах введеного території України воєнного стану, перебуваючи біля 7-го під`їзду будинку по АДРЕСА_1 , відкрито викрала мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 4X у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 . В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вкзаного кримінального равопорушення причетний гр. ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 .

29.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця події від 28.05.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 28.05.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.05.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.05.2025, протоколом огляду від 28.05.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.05.2025, протоколом допиту підозрюваного від 29.05.2025.

Отже, з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам передбаченими п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставами вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування є те, що він, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого умисного злочину у виді позбавлення волі та уникнення від кримінальної відповідальності, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може виїхати за межі Калуського району, області.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що він, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого умисного злочину у виді позбавлення волі та уникнення від кримінальної відповідальності, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінального провадження схиляючи їх до надання неправдивих показань.

Підставами вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, що він, будучи раніше судимим, та якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 185 КК України, продовжує вчиняти майнові злочини з корисливих мотивів. Його поведінка свідчить про зневагу до закону, схильність до насильства та ризик вчинення нових злочинів, у тому числі з метою збагачення, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин ризик вчинення нових злочинів, продовження злочинної діяльності, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий суддя враховує не лише наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватись від суду.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також є недоцільним, оскільки останній вчинив злочини, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Застосування такого запобіжного заходу жодним чином не мінімізує наведені вище ризики.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистою свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер, обставини і тяжкість кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, із урахуванням вищевказаних ризиків, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень.

При цьому застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме вимогам п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

До того ж, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя поряд з цим також враховує особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, схильність до суспільно-небезпечної поведінки, що фактично унеможливлює здійснення за ним контролю з боку слідчого або прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого, погоджене з прокурором, необхідно задоволити, а до підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи недоведеність на цей час того, що злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства чи погрози його застосування, спричинив загибель людини чи раніше йому обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений ним, слідчий суддя вважає необхідним визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.

Враховуючи особу підозрюваного, тяжкість злочину, в якому він підозрюється, слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в сумі, що відповідає 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 182, 184, 193, 194, 196, 198, КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, українця, уродженця, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, на строк 60 днів, термін якого обчислювати з 22.08 год. 28.05.2025 по 22.08 год. 27.07.2025 включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12».

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560, 00 гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Калуського міськрайонного суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265), у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення визначеної в ухвалі суми застави, негайно звільнити підозрюваного з-під варти та зобов`язати його:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали оголошується 02.06.2025 о 13.00 год.

Слідчий суддя: