Справа № 521/4680/24
Пр-ня по справі № 1кп/521/925/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

29 квітня 2025 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000330 від 06.03.2024 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Кропивницький, громадянка України, яка має середню спеціальну освіту, не працює, заміжня, зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судима, обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 , 26 лютого 2024 року, більш точного часу не встановлено, знаходилась разом з ОСОБА_5 за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , де під приводом того, що її дитині нічого їсти, попросила у ОСОБА_5 продукти харчування, оскільки він мешкав неподалік, на що потерпілий погодився та добровільно віддав їй ключі від своєї квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , та надав дозвіл піти до його житла і взяти продукти харчування.

ОСОБА_3 , прийшовши до квартири потерпілого, за адресою: АДРЕСА_3 , відкрила ключом двері та пройшовши до кімнати залу побачила мобільний телефон моделі «Realme C30s», в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_5 на праві власності, який лежав на полиці шафи, на що у останньої раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.

Діючи умисно, ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю власника майна, переконавшись, що її дії залишаться непомітними для стороннього спостерігача, в умовах воєнного стану3, таємно викрала мобільний телефон моделі «Realme C30s», в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 належний ОСОБА_5 завдавши йому матеріальну шкоду на суму 3186 гривень 65 копійок.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала повністю. Показала, що у лютому 2024 року, знаходилась вдома разом з ОСОБА_5 , з яким вживала алкогольні напої. Після цього, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_3 взяти в нього вдома продукти харчування. Прийшовши до дому потерпілого, ОСОБА_3 побачила мобільний телефон, який викрала та в подальшому здала до ломбарду за приблизно 800 гривень. За отримані кошти купила продукти харчування. Вчинила вказане правопорушення, оскільки в подальшому бажала компенсувати вказані кошти за рахунок коштів які їй надасть гр. ОСОБА_6 . Натомість, в подальшому кошти не отримала і шкоду потерпілому не компенсувала. В теперішній час розкаюється у вчиненому.

2.2.За згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_3 правопорушень, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченої, а також дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченої та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченою обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність її позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є: щире каяття,

3.2.Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.Обговорюючи питання виду та строку покарання, судом встановлені наступні обставини.

4.2.Судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться у віці 48 років. Народилась і виросла в м. Кіровоград (м. Кропивницький). Двічі була заміжня. У шлюбі з ОСОБА_3 знаходиться з 2015 року. 18.12.2020 року у них народилась дитина (Єлизавета). В теперішній час вирішується питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . Дівчинка в теперішній час перебуває у Спеціалізованому будинку дитини № 1, до вирішення питання судом.

4.3.Батьки ОСОБА_3 є пенсіонерами і проживають в м. Кропивницькому. Брат ОСОБА_3 в теперішній час мобілізований і приймає участь у бойових діях на Сході України. Чоловік - ОСОБА_7 також був мобілізований з ДУ ОВК № 14 і проходив службу на Сході України. Приблизно рік тому ОСОБА_7 або загинув або зник безвісти під час бойових дій.

4.4.Встановлено також, що ОСОБА_3 ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. В судовому засіданні знаходилась у стані після вживання алкоголю із синцями на очах.

4.5.Даючи оцінку діям обвинуваченої, суд зазначає, що ОСОБА_3 вчинила вказане кримінальне правопорушення, оскільки заплуталась у власних думках. Дуже часте вживання алкоголю, відсутність будь-якої роботи і як наслідок - відсутність стабільного заробітку призвели обвинувачену до помилкової думки про можливість отримання вигоди за рахунок майна іншої особи. Розумно пояснити дії ОСОБА_3 не можливо, оскільки викрадення чужого майна при таких очевидних подіях можливості її виявлення, більше свідчать про дурість. Не добавляє розумності також вік обвинуваченої, яка не притягаючись до кримінальної відповідальності протягом 48 років життя, вирішила вчинити кримінальне правопорушення.

4.6.Системне вживання алкоголю, неохайність у побуті, відсутність будь-якого заробітку, відсутність належних побутових умов для життя, призвели і до факту відібрання дитини у ОСОБА_3 і як наслідок вирішення питання про позбавлення батьківських прав. Таке особисте життя показує напрямок думок обвинуваченої її здатність до соціалізації та бажання бути (а скоріше не бажання бути) повноцінним членом суспільства.

4.7.Відповідно, суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 сама поставила себе у положення, за яким в неї відсутні засоби до існування. В силу не освіченості відносини власності для неї не представляють цінності, а тому взяти чуже у стані алкогольного сп`яніння для неї не є злочином. Є очевидним, що ОСОБА_3 під час заволодіння чужим майном, діяла умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення суспільних відносин власності та заволодіння зазначеним майном і бажала їх настання.

4.8.Відповідно визначаючи ступінь вини обвинуваченої, суд зазначає, що обвинувачена хоча і діяла умисно, однак її дії розумно пояснити не можливо. Будучи не судимою, ніколи не маючи в характері нахилів до скоєння правопорушень, не маючи бажання корисного збагачення за рахунок незаконного привласнення майна інших осіб, ОСОБА_3 у 47 років, вперше вирішила стати на шлях правопорушення.

4.9.Обставини, встановлені судом, свідчать про тяжкий матеріальний стан обвинуваченої, разом з тим, вони не свідчать про нахили особи до системного вчинення правопорушень та бажання в подальшому їх вчиняти.

4.10.Кваліфікація правопорушення, у даному випадку, у випадку відсутності в державі правового режиму воєнний стан, була б за ч. 1 ст. 185 КК, де санкція статті передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років. Окрім того, має більш м`які види покарань у вигляді штрафу або громадських та виправних робіт, арешту. Відповідно при інших умовах, обвинувачена все ж таким мала б можливість отримати більш м`яке покарання.

4.11.Переходячи до обговорення питання виду та міри покарання, суд бере до уваги всі встановлені факти і обставини, умови життя та соціальне положення обвинуваченої, її складну долю і вважає, що до неї можливо застосувати покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті. Разом з тим, суд вважає за можливе застосувати до останньої положення ст. 75 КК і звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що її виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. Призначаючи покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 76 КК і покласти на обвинувачену певні обов`язки.

4.12.Іспитовий строк, суд вважає за необхідне встановити в мінімальних межах. Таке рішення суду випливає з викладених вище фактів і обставин, які встановлені судом і які оцінюються як обставини, що впливають на пом`якшення покарання. Вчинення правопорушення вперше, не значна сума завданої шкоди, а також відсутність тяжких наслідків від правопорушення, надають право суду на призначення мінімального іспитового строку.

4.13.Саме таке покарання перетворившись у пам`яті обвинуваченої, стане живим спогадом відплати за погане діяння, та зможе реалізувати всі можливі заходи державної політики у сфері перевиховання особи, що порушила вимоги закону.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_3 , на підставі ч. 3 ст. 129, ч. 1 ст. 326 КПК, суд вважає за необхідне залишити без розгляду, оскільки потерпілий помер /Висновок КУ ООБСМЕ № 2484 від 23.07.2024 р./.

5.2.Речові докази 1)DVD-R диск марки «Verbatim» з файлами з камер відеоспостереження з приміщення відділення № 46 ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ», яке розташоване за адресою м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43, приміщення № 103/1, відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 100 КПК, підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження.

5.3.Враховуючи вид покарання, суд вважає, що підстав для застосування будь якого запобіжного заходу не має.

5.4.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК та призначити їй покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років.

1.2.Відповідно до ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

1.3.Початок строку відбування покарання обвинуваченій з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

1.4.Враховуючи вид покарання, будь-який запобіжний захід до обвинуваченій не застосувати.

1.5.Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

1.6.Речові докази по провадженню: 1)DVD-R диск марки «Verbatim» з файлами з камер відеоспостереження з приміщення відділення № 46 ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ», яке розташоване за адресою м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43, приміщення № 103/1 залишити в матеріалах кримінального провадження.

1.7.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

1.8.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.9.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.10.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1] Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року. Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 06.02.2024 року на строк 90 діб.

3 Правовий режим воєнний стан введений в Україні на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року та неодноразово продовжений в Україні, останній раз на момент події Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 06.02.2024 року на строк 90 діб.