Справа № 638/7043/25
Провадження № 1-в/638/476/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника колонії ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 відповідно до статтей 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), частини другої статті 74 Кримінального кодексу України (далі - КК України), стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 надійшло зазначене клопотання стосовно ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 12 червня 2024 року Ленінським районним судом міста Полтави за частиною третьою статті 357, частиною другою статті 185, частиною першою статті 70, статтею 72 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі частини четвертої статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань, що призначене за цим вироком та вироком Октябрського районного суду міста полтави від 6 вересня 2023 року, остаточно визначено покарання у виді 5 років та 2 місяців позбавлення волі, у якому начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» просить виключити з вироку Ленінського районного суду міста Полтави від 12 червня 2024 року обвинувачення ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України; виключити з вироку Ленінського районного суду міста Полтави від 12 червня 2024 року посилання на приписи частини першої статті 70, статті 72 КК України; звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 6 вересня 2023 року за епізодом, який мав місце 28 травня 2022 року у зв`язку з усуненням карності діяння.

Засуджений та представник колонії клопотання підтримали.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Суд, заслухавши думку учасників, розглянувши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_4 , встановив, що в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» відбуває міру покарання ОСОБА_4 , засуджений 12 червня 2024 року Ленінським районним судом міста Полтави за частиною третьою статті 357, частиною другою статті 185, частиною першою статті 70, статті 72 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі частини четвертої статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань, що призначене за цим вироком та вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 06 вересня 2023 року, остаточно визначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. До набрання вироком законної сили застосувано до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання зараховано з 12 червня 2024 року.

Зарахувано у строк призначеного покарання відбуте покарання за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 06 вересня 2023 року з 05.06.2023 по 11.06.2024. Початок строку: 12 червня 2024 року. Кінець строку: 06 серпня 2028 року.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 12 червня 2024 року Ленінського районного суду міста Полтави ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 185 КК України, а саме епізод: 03.02.2022 на суму 789,13 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 06 вересня 2023 року Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 КК України, а саме епізод: 28.05.2022 року на суму 1 280 гривень 33 копійки.

Відповідно до пункту 13, 14 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Відповідно до положення статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності, правоохоронних органів» особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян особи та відповідно станом на: дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної - 01.01.2022 становить 2 481 грн.

Отже, дії ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 12 червня 2024 року та за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 06 вересня 2023 року слід кваліфікувати за статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна.

Згідно із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12 за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні статті 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом№3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За змістом частини першої статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з підпунктом б пункту 1 частини першої статті 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: б) два дні обмеження волі.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджений за діяння, караність яких законом усунена, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а засуджений звільненню від покарання за епізодами, караність яких усунута.

Керуючись статтями 5, 72, 74 КК України, статтями 369-372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» відповідно до статтей 537, 539 КПК України, частини другої статті 74 КК України задовільнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покрання призначеного вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 12 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 6 вересня 2023 року за епізодом, який мав місце 28 травня 2022 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за Ленінського районного суду міста Полтави від 12 червня 2024 року засудженим за частиною третьою статті 357 КК УКраїни з призначеним покаранням у виді 2 років обмеження волі.

На підставі частини четвертої статті 71 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що призначено вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 12 червня 2024 року та вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 6 вересня 2023 року, остаточно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1