Справа № 242/3056/15-к
ВИРОК

іменем України

21.07.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження № 0000361 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2015, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьку, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 2583 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

На підставі Указу Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України»» на території Донецької області триває антитерористична операція, спрямована на припинення діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» ( далі «ДНР» ).

Так, у березні - квітні 2014 року в місті Донецьку розпочала свою активну діяльність так звана «ДНР», учасники якої на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивствами громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації в Україні Вказана терористична організація створена на території Донецької області на початку квітня 2014 року та має стійку, організовану структуру військового типу, єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність, дисципліну, члени якої мають у своєму розпорядженні сукупність технічних пристроїв та засобів, що застосовуються для ураження живої сили, техніки, споруджень та інших цілей, у тому числі вогнепальну зброю, важке військове озброєння та техніку.

Основною метою діяльності даної організації, її формувань є насильницька зміна і повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України шляхом створення незаконного державного утворення «ДНР», встановлення своєї терористичної псевдовлади, вчинення терористичних актів, диверсій, військове протистояння правоохоронним органам та Збройним силам України, органам державної влади, фізичне знищення їх особового складу, залякування населення, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов?язки згідно з планом спільних злочинних дій.

Зазначене свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 - «Донецька народна республіка» є терористичною організацією, яка здійснює цілеспрямовану суспільно небезпечну діяльність.

01.07.2014, невстановлені озброєні вогнепальною зброєю представники терористичної організації «Донецька народна республіка», з метою реалізації своїх злочинних ідей, спрямованих на захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, з метою поповнення запасів озброєння та звернення до своїх лав якомога більшої кількості місцевого населення, встановили контроль над приміщенням адміністративної будівлі Головного управління МВС України в Донецькій області за адресою: 83086, місто Донецьк, вулиця Горького, 71, діючим працівником якого на час захоплення райвідділу являвся старший інспектор штабу ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначений на дану посаду наказом начальника ГУМВС України в Донецькій області № 38 о/с від 14.02.2014.

При цьому, ОСОБА_3 , будучи діючим працівником правоохоронного органу та представником влади - зобов?язаний запобігати правопорушенням, припиняти їх, охороняти та забезпечувати громадський порядок, а також, згідно присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 28.12.1991, мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися зі злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров?я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Разом з цим, після 01.07.2014 (більш точної дати в ході розслідування не встановлено), незважаючи на проходження служби у органах внутрішніх справ України та знаходячись на території міста Донецька Донецької області, відмовився від виконання наказу начальника ГУМВС України в Донецькій області щодо відрядження працівників ГУМВС України в Донецькій області до міста Маріуполя Донецької області для виконання в подальшому службових обов?язків працівника міліції в ОВС Маріупольського оперативного округу, залишився у місті Донецьку, маючи наміри вступу до так званої «ДНР».

Протягом липня 2014 року ( більш точної дати органом розслідування не встановлено ), ОСОБА_3 , будучи діючим працівником правоохоронного органу та представником влади, самоусунувся від виконання службових обов?язків працівника вказаного правоохоронного органу, передбачених ст. ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 щодо вжиття заходів з забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, виявлення, запобігання та припинення кримінальних, адміністративних правопорушень, порушивши присягу працівника органу внутрішніх справ України з боротьби зі злочинністю, захисту від протиправних посягань життя, здоров?я громадян, державний устрій та громадський порядок.

Так, при встановленні контролю представниками «ДНР» 01.07.2014 у приміщеннях адміністративної будівлі ГУМВС України в Донецькій області, за вказаною вище адресою, ОСОБА_3 , будучи діючим працівником органів внутрішніх справ України та представником влади, діючи умисно, ігноруючи вимоги Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, ясно усвідомлюючи факти незаконної діяльність терористичної організації «ДНР» на території України, застосовування її учасниками зброї, скоєння ними терористичних актів, захоплень установ органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивств, вибухів, підпалів та інших дій, направлених на створення небезпеки для життя та здоров?я людей, завдання значної майнової шкоди та інших тяжких наслідків з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації збройного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинення останніми збройного опору, незаконної протидії та перешкоджань виконанню службових обов?язків працівниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції, вступивши у позаслужбові відносини з невстановленими представниками «ДНР», надав згоду на участь у вказаній терористичній організації, перейшовши з 19.07.2014 до лав її збройного формування - так званої «поліції МВС ДНР» в ролі «старшого інспектора штабу Донецького міського управління МВС «ДНР».

З липня 2014 року у місті Донецьку ОСОБА_3 (на вказаній псевдопосаді) виконував свою злочинну роль щодо організації діяльності штабу «Донецького МУ МВС «ДНР», в тому числі чергової частини з прийому та реєстрації заяв і повідомлень про злочини, виїздів за викликами громадян, проведення первинних слідчих (оперативних), а також як особисто, так і спільно з іншими невстановленими особами - членами терористичної організації створював умови для її діяльності на території міста Донецька, а саме: уявно впевнював мирне населення у легітимності злочинної діяльності даного озброєного структурного підрозділу та самопроголошеної влади «ДНР», законності і правомірності дій її членів, пропагуючи таким чином ідеологію тероризму, викликаючи страх у місцевого населення та органів місцевого самоврядування щодо розправи над ними у разі опору існуючому злочинному режиму, тим самим взяв активну участь у терористичній організації «Донецька народна республіка», яку також висвітлено у відеоматеріалі, знятому учасники цієї організації у вересні 2014 року (більш точна дата органом розслідування не встановлена) на якому ОСОБА_3 «освячено», як працівника так званої «поліції ДНР», із прийомом до «руської православної армії».

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися в участі у терористичній організації, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.2583 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2583 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області 15.07.2015 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2025 року призначено до спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia), та відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується показами свідків у судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що він із ОСОБА_3 знайомий із 2012-2013 року, вони працювали в міліції м. Донецька, відносини робочі. Через захоплення Донецької міської адміністрації та інших установ днр-івцями за Наказом начальника ГУ МВС від 2014 року про передислокування міліції до Маріуполя та інших міст. Будівля МВС була захоплена на початку липня 2014 року, після захоплення вільного доступу не було, будівля була оточена людьми в камуфляжному одязі, балаклавах з автоматичною зброєю. Передислокація була через тиждень після захоплення. Вони мали переїхати до м. Маріуполя, основна частина працівників міліції переїхала, хто не приїхав - були звільнені. Як вказав свідок, з ним проводились слідчі дії, а саме допит та він переглядав відео, де в актовій залі Донецького міського управління було релігійне освячення та присяга, деякі особи на відео були в цивільному, деякі в камуфляжі, серед них був і ОСОБА_3 , якого він впізнав. Він не пам`ятає, освячення осіб та присяга це одне відео - чи різні.

Крім вказаного, як вказав свідок, він переїхав до Маріуполя в липні 2014 року, але в нього залишились знайомі та родичі в місті. Так, він працював з ОСОБА_7 вони спілкувались з приводу ОСОБА_8 , і ОСОБА_7 говорив, що його знайомий знаходився у м. Донецьку і бачив там ОСОБА_3 з шевронами та зброєю, і повідомляв що ОСОБА_3 там працює.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , суду повідомив, що він із ОСОБА_3 особисто був знайомий, оскільки вони разом працювали в штабі. Він працював в інспекторському відділі. В липні 2014 року він був заступником начальника. Останній раз бачив ОСОБА_3 до 01 липня 2014 року, тобто, до моменту захоплення адмін будівлі ГУНП. Після захоплення будівлі обласного ГУНП, не всі працівники переїхали в м.Маріуполь для продовження несення служби. На ОСОБА_9 каналі стала з`являтись інформація про присягу людей у військовій формі, із шевронами "Руська православна армія", серед яких був ОСОБА_3 . Із ОСОБА_3 він не спілкувався на політичні теми, а спілкувались тільки по роботі. Як вказав свідок, його знайомий бачив ОСОБА_3 у формі, який заходив та виходив із приміщення захопленого днр-івцями приміщення ГУНП. На відео у ютубканалі він також бачив обставини, які схожі із прийманням присяги. Тоді ОСОБА_3 до присяги приводили керівники, це було зрозуміло із обстановки, яка відбувалась на відео.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , суду повідомив, що із ОСОБА_3 він знайомий, раніше працювали разом у міліції Донецької області. Як вказав свідок, в 2014 він був заступником начальника за незаконним обігом наркотичних засобів, адреса ГУ МВС в Донецькій області Горького 61 м.Донецьк. 05.07.2024 він був на роботі в ГУ МВС в Донецькій області, де їх захопили днр. Наступного дня була команда виїхати до Маріуполя, виїхали не всі. ОСОБА_3 не виїхав та залишився в захопленому Донецьку і перейшов працювати в поліцію днр, про що йому відомо з відео та слів колег, які бачили як він складав присягу. Передислокація була у зв`язку із захопленням сепаратистами, і було рішення керівництва виїхати. Після захоплення доступу до будівлі не було, хто не хотів переходити брали в полон. Відео де ОСОБА_3 приймав присягу днр було на ютуб каналі, особи приймали присягу був батюшка з обрядом, події відбувалися в будівлі Донецького міського управління. На відео ОСОБА_8 був вдягнутий у камуфляж, були прапори днр, шеврони. Чому особи не виїхали не з`ясовував, службове розслідування проводилось, всіх звільнили за невиконання наказу про передислокацію. Слідчі дії з ним проводились, допитували, показували відео. ОСОБА_3 знав 1-2 роки, переплутати на той час не міг.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 21.07.2025, із кримінального провадження № 0000652 від 19.08.2014 виділені матерівали досудового розслідування і зареєстровані у ЄРДР за № 0000361 від 21.07.2015.

Як слідує з інформації рапорту поліцейського, в ході проведення розшукових заходів спрямованих на встановлення осіб, причетних до не передбачених законами України воєнізованих або збройних формувань так званої «ДНР» та встановлено одного з членів озброєного формування, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 29.07.2014 вступив до рядів незаконного, не передбаченого законами України озброєного формування так званої «ДНР», для приймання активної часті у зазначеному формуванні.

Відповідно до рапорту поліцейського від 16.03.2015 на сайті «Into.ua»: http://dn.into.ua/news/view/id 8004.html було виявлено Наказ по особовому складу « Міністерства Внутрішніх справ ДНР», де зазначено, що ОСОБА_3 призначено на посаду старшого інспектора штабу ДМУ МВС Донецької народної республіки, підстава: заява останнього від 19.07.2014, колишнього старшого інспектора інспекторського відділу штабу Донецького міського управління міліції ГУМВС України в Донецькій області.

Також, на сайті «Миротворець»: https://psb4ukr.org/?s=дy3eнкo&search=Search було виявлено інформацію, щодо призначення у поліцію «ДНР» на посаду старшого інспектора штабу ДМУ МВС «Донецкої народної республіки» ОСОБА_3 , колишнього старшого інспектора інспекторського відділу штабу Донецького міського управління міліції ГУМВС України в Донецькій області.

На сайті«YouTube»: https://www.youtube.com/results?search_query=кpещение+и+приeм+в+pусскую-православную+а в ході перегляду відео під назвою «Крещение и прием в русскую православную армию предателей» загальним часом 06 хвилин 01 секунда, встановлено, що колишній старший інспектор інспекторського відділу штабу Донецького міського управління міліції ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_3 приймає присягу на вірність «ДНР».

Так, відповідно до протоколу огляду від 07.04.2024 проводився огляд компакт CD-R- диску із написом «Дузенко», де міститься відео файл «Фільм (.mpg)» з назвою російською мовою «Крещение в русскую православную армию». З відеозапису вбачається, що події відбуваються у приміщенні, де пристні двоє працівників церкви, які здійснюють так званий обряд «освячення святою водою» групу осіб (жінки та чоловіки). Так, на другій хвилині відеозапису видно, як для «освячення» підходить чоловік віком 35-38 років середнього зросту, з коротким волоссям темного кольору, на голові маються залисини, одягнутий у футболку та штани із камуфльованим воєнним розмалюванням, який являється колишній старший інспектор інспекторського відділу штабу ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_3 . При проведення огляду на цьому ж диску текстового файлу з назвою «Приказ 150 человек Геращенко» встановлено, що наказом так званого «МВС Донецької народної республіки» про призначення осіб на посади у так званій «поліції (МВС) ДНР», із присвоєнням спеціальних чинів та встановлення розміру матеріального забезпечення, « ОСОБА_11 назначено на должность старшого инспектора штаба ДГУ МВД Донецкой народной республики, присвоив специальное звание капитан полиции, установив денежное довольствие в размере 4000 грн.».

Відповідно до протоколу огляду від 08.04.2015 проводився огляд веб-сайту «Миротворець» за посиланням https://psb4ukr.org,https://psb4ukr.in, де міститься сторінка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за посиланням https://psb4ukr.orcriminal/duzenko-aleksandr-viktorovich та у який викладено ( міститься ) інформацію про зраду останнього присязі працівника ОВС України та перехід у липні 2014 до лав терористичної організації «Донецька народна республіка», а саме до озброєного формування даної злочинної організації «народна поліція ДНР» ( Донецькій МУ МВС «ДНР» ).

Відповідно до протоколу огляду від 11.06.2015 проведено огляд документів, що стосуються переходу окремих діючих підпорядкованих працівників особового складу Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області на службу до самопроголошеної «Донецької народної республіки» та сприяння ними діяльності даної терористичної організації, де мається список осіб, які перейшли до «поліції ДНР», та Наказом так званого «Міністерства внутрішніх справ ДНР» про призначення на посади у поліцію даної злочинної організації осіб з числа працівників райвідділів ДМУ ГУМВС України в Донецькій області призначено ОСОБА_3 на посаду старшого інспектора штабу Донецького МУ МВС «ДНР» з 19.07.2014, з присвоєнням спеціального звання майора міліції, із встановленням грошового забезпечення у розмірі 4000 грн., підстава: заява ОСОБА_3 від 19.07.2014.

Відповідно до протоколу огляду від 01.07.2015 за участі свідка ОСОБА_7 проведено огляд компакт CD-R- диску, де міститься відео файл «Фільм (.mpg)» з назвою російською мовою «Крещение в русскую православную армию» та текстовий файл з назвою «Приказ 150 человек Геращенко». Так, свідок на 01 хв.18 сек. Та 01 хв. 59 сек. відеозапису вказав, що знає одну із присутніх осіб, такого як ОСОБА_12 , який раніше працював у штабі ГУМВС у м.Донецьку на посаді старшого інпектора, що свідчить про його перехід на бік самопроголошеної «ДНР» та став працювати у лаві їх формувань.

Відповідно до протоколу огляду від 01.07.2015 за участю свідка ОСОБА_6 проводився огляд ком пакт-диску «CD-R», де міститься фідеофайл «Фільм (.mpg)» з назвою російською мовою «Крещение в русскую православную армию». Так, на дослідженому відео файлі свідок зазначив, що подія так званого «освячення працівників озброєного формування - так званої «народної поліції ДНР» відбувається (з урахуванням інтер?єру приміщення) у актовому залі адміністративної будівлі Донецького міського управління ГУМВС України в Донецькій області за адресою: місто Донецьк, вулиця Челюскінців, 53 в Ворошиловському районі міста, яку було захоплено бойовиками терористичної організації «ДНР» 11.07.2015, де присутній старший інспектор інспекторського відділу штабу ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знайомий йому з часу проходження служби у ГУМВС України в Донецькій області. ОСОБА_3 зрадив присязі працівника ОВС України, перейшов до лав озброєних формувань «ДНР» - так званої «народної поліції» активно сприяє та бере участь у вказаній терористичній організації, виконуючи незаконні організаційно-розпорядчі функції. При огляді свідком ОСОБА_6 наказу «МВС ДНР» про прийом на роботу до «народної поліції ДНР» діючих працівників ОВС України, які зрадили присязі (включно ОСОБА_3 ) він неодноразово бачив у всесвітній мережі Інтернет.

Відповідно до протоколу огляду від 01.07.2015 за участю свідка ОСОБА_10 проводився огляд ком пакт-диску «CD-R», де міститься фідеофайл «Фільм (.mpg)» з назвою російською мовою «Крещение в русскую православную армию». Так, на дослідженому відео файлі свідок зазначив, що подія так званого «освячення працівників озброєного формування - так званої «народної поліції ДНР» відбувається (з урахуванням інтер?єру приміщення) у актовому залі адміністративної будівлі Донецького міського управління ГУМВС України в Донецькій області за адресою: місто Донецьк, вулиця Челюскінців, 53 в Ворошиловському районі міста, яку було захоплено бойовиками терористичної організації «ДНР» 11.07.2015, де присутній старший інспектор інспекторського відділу штабу ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знайомий йому з часу проходження служби у ГУМВС України в Донецькій області. ОСОБА_3 зрадив присязі працівника ОВС України, перейшов до лав озброєних формувань «ДНР» - так званої «народної поліції» активно сприяє та бере участь у вказаній терористичній організації, виконуючи незаконні організаційно-розпорядчі функції. При огляді свідком ОСОБА_10 наказу «МВС ДНР» про прийом на роботу до «народної поліції ДНР» діючих працівників ОВС України, які зрадили присязі (включно ОСОБА_3 ) він неодноразово бачив у всесвітній мережі Інтернет.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 20.07.2015 в якості речового доказу визнано оптичні компакт CD-R-диски з найменуванням «Esperanza», 16x32x56х 700 Мв, з назвами «Дузенко», «Немов», «Ковинько», «Трубін», на яких містяться відеофайл формату «Фільм (.mpg)» з відеозаписом ( відеороликом «Крещение в русскую православную армию» та текстовий файл «Приказ 150 человек ОСОБА_13 », виявлених при моніторингу всесвітньої мережі Інтернет в кількості трьох ( 3) штук; знімки ( скріншоти ) фрагментів вищевказаного відеоролику ( відеозапису ), на яких присутні ОСОБА_3 та наказ так званого «МВС «ДНР» від 19.07.2015, у якому міститься інформація про призначення на посади у так звану «поліцію «ДНР» ОСОБА_3 на 11 аркушах, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 20.07.2015 в якості речового доказу визнано роздруківки сторінок вебсайту «Миротворець» всесвітньої мережі Інтернет (адреси: https://psb4ukr.org, ІНФОРМАЦІЯ_4 , https://psb4ukr.ninja) відносно ОСОБА_3 , як особи, причетної до сприяння діяльності терористичної організації «ДНР» та беручи активну участь у озброєному формуванні даної організації, так званій «поліції ДНР» на 5 аркушах; список осіб, виявлених серед співробітників даного органу внутрішні справ України, які перейшли до «поліції ДНР» та наказ так званого «Міністерства внутрішніх справ ДНР» про призначення на посади у «поліцію ДНР» осіб, з числа діючих на той час працівників райвідділів Донецького міського управління ОВС, у тому числі ОСОБА_3 на 13 аркушах, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до наказу №_298_о/с від 31.07.2014 звільнено з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_3 (M-124089) - старшого інспектора інспекторського відділу штабу Головного управління МВС України в Донецькій області з 31.07.2014.

18.06.2015 у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий Курєр» №129(5503), в якому у 2015 році розміщуються відомості щодо підозрюваного, стосовно якого слідчим суддею постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, розміщено: ПОВІСТКА ПРО ВИКЛИК ПІДОЗРЮВАНОГО при здійсненні спеціального досудового розслідування Підозрюваний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. ст. 297-5, 133, 135 КПК України, вам необхідно з`явитись 20.07.15, 21.07.15 та 22.07,15 poку у період часу з 09.00 до 18.00 години до кабінету № 7 першого СВ СУ прокуратури Донецької області, до слідчого ОСОБА_14 , за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Лазо, 12, для допиту Вас у кримінальному провадженні №0000652 за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області 15.07.2015 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000652 від 19.08.2014 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

Суд відхиляє як неспроможні доводи захисника ОСОБА_5 про те, що сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_3 , а покази свідків з чужих слів є належними та не допустимими доказами.

За змістом ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92).

У свою чергу, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення під впливом погроз, примусу.

Навпаки, участь ОСОБА_3 у терористичній організації, підтверджується письмовими доказами, які досліджені під час судового розгляду, та підтверджують саме добровільну, з власної волі та за відсутності фізичного чи психічного примусу, крайньої необхідності, участь у терористичній організації.

Дане кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 здійснювалося за відсутності обвинуваченого (in absentia). Верховний Суд неодноразово в своїх рішенням аналізував порядок спеціального досудового розслідування та судового провадження. Така процедура у кримінальному провадженні є специфічною, оскільки проводиться без участі обвинуваченого, а повідомлення особи здійснюється з дотриманням певних правил передбачених процесуальним законом.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

Так, законодавець у законі врегулював здійснення процедури in absentia, зокрема, порядок повідомлення особи, яка переховується на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Відповідно до ч. 1 ст. 2975 КПК України повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Згідно з приписами абзацу 6 ч. 3 ст. 323 КПК України повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 2975 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

В межах даного кримінального провадження вимоги ч. 1 ст. 2975 і абзацу 6 ч. 3 ст. 323 КПК України, щодо повідомлення ОСОБА_3 про розгляд стосовно нього справи були дотримані.

Повідомлення ОСОБА_3 про призначені судові засідання здійснювалося шляхом публікацій в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на порталі судової влади в мережі Інтернет, а копії процесуальних документів, що підлягали йому врученню, відповідно до вимог ч. 2 ст. 2975 КПК України направлялися захиснику. Своїм правом прийняти участь у розгляді кримінального провадження стосовно нього він не скористався і будь-яких клопотань з цього приводу до суду не направляв.

Ухилення ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює, як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «д» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Тому, на переконання суду, як сторона обвинувачення так і суд, у свою чергу, вжили прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування ОСОБА_3 про здійснення стосовно нього кримінального провадження. При цьому, захист ОСОБА_3 здійснювали професійні адвокати як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, чим було забезпечено виконання п. 8 ч. 2 ст. 52, ч. 3 ст. 323 КПК України та реалізовано визначені статтями 20, 22 цього Кодексу засади змагальності кримінального процесу та забезпечення права на захист.

Дійшовши такого висновку, суд враховує й те, що особа засуджена в порядку судового провадження (in absentia) не позбавлена права оскаржити ухвалені стосовно неї судові рішення навіть після закінчення строків на їх оскарження, подавши скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на оскарження з наведенням причин неявки.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд у рішенні від 21 квітня 2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» та рішенні від 6 грудня 1998 року «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 цей стандарт доведення винуватості дотримано, оскільки за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і засуджений є винним у його вчиненні. Підстав для ухвалення виправдувального вироку щодо ОСОБА_3 судом не встановлено.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

Разом з наведеним, судом встановлено, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10

хоча і давали покази з чужих слів, проте, їх показання підтверджується іншими доказами, визнаними судом допустимими. Також суд враховує, що покази цих свідків мають важливе значення для з`ясування обставин справи, їх покази викликають довіру щодо їх достовірності, а у суду відсутня можливість допиту осіб, які надали первинні пояснення, оскільки вони перебувають на тимчасово окупованій території, що унеможливлює такий допит.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 2583 КК України, як участь у терористичній організації.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлені.

4.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна із застосуванням положень статті 54 КК України, позицію захисника, який просив ухвалити виправдувальний вирок, також суд враховує відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді позбавлення волі з конфіскацією майна в межах санкції ч. 1 ст. 2583 КК України, із застосуванням ст. 54 КК України з позбавленням спеціального звання «майор міліції».

Тому, саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Арешт, накладений 14.07.2015 року слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: - на частки трьохкімнатної квартири загальною площею 70,5 кв.м ( житлова площа 41,1 кв.м), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з огляду на призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного йому майна на користь держави.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, що є його власністю, та на підставі ст.54 КК України з позбавленням спеціального звання «майор міліції».

Початок строку відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: диски DVD-R - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений 14.07.2015 року слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: - на частки трьохкімнатної квартири загальною площею 70,5 кв.м ( житлова площа 41,1 кв.м), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з огляду на призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного йому майна на користь держави.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику та прокурору.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_15