НОВОАРХАНГЕЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11.09.2025смт. Новоархангельськ394/915/23 1-кп/394/4/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ матеріали кримінального провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000303 від 03.09.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Ганнівка Новоархангельського району Кіровоградської області, проживаючий: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, утриманців і пільг немає, не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив здійснення операцій з металобрухтом кольорових та чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензіі), одержання якого передбачено законодавством України, за таких обставин:

Відповідно до п. п. 2,3 ст. 4 Закону України «Про металобрухт», ОСОБА_4 , не являючись суб`єктом підприємницької діяльності та не маючи державної реєстрації на здійснення операцій з брухтом кольорових та чорних металів, в період з серпня 2013 року по 28 серпня 2014 року, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисних мотивів, в цілях особистого нетрудового збагачення, здійснював незаконну заготівлю металобрухту, шляхом купівлі його у мешканців с. Скалівські Хутори Новоархангельського району Кіровоградської області, який зберігав за місцем свого мешкання для подальшого збуту.

В ході огляду місця події від 02.09.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено 353 кг брухту чорного металу на загальну суму 706,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та положень ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, свою провину у вчиненому не визнав, пояснив, що металолом приймав, збирав тривалий час для власного використання, тобто надав покази, які співпадають з фактичними обставинами справи.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненому кримінальному проступку, його вина стверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами:

- заявою сільського голови ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 03.09.2014 року;

- рапортом ст. інспектора-чергового області, про отримання заяви про приймання ОСОБА_4 металобрухту вдома;

- протоколом огляду місця події, згідно якого оглянуто домоволодіння ОСОБА_4 (за його згодою) по АДРЕСА_1 , в ході якого було зафіксовано факт зважування металобрухту, та за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про що свідчить їх підпис у протоколі;

- довідкою від року відповідно до якої вага вилученого металобрухту з господарства ОСОБА_4 становить 145 кг.

- довідкою Новоархангельського відділення Маловисківської ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області, згідно якої ОСОБА_4 ліценція на здійснення операцій з металобрухтом - не видавалася;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань;

- витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження 03.09.2014 року за № 000303, на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих органів;

В судовому засіданні були допитанні в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які надали суду пояснення, що підтверджують причетність ОСОБА_4 до інкрімінованого йому кримінального правопорушення, а саме щодо незаконного здійснення операцій з металобрухтом кольорових та чорних металів

Крім того, свідок ОСОБА_6 пояснив, що він був сільським головою. Приблизно в кінці серпня 2014 року на прохання працівників поліції був запрошений в якості понятих для обшуку господарства ОСОБА_4 . На території подвір`я за житловим будинком виявили металолом та описали. Під час огляду ОСОБА_4 казав, що його сам назбирав для власних потреб. Також на подвір`ї виявлено та вилучено ваги. В подальшому був складений протокол. Зі слів мешканців села йому, як голові, відомо, що ОСОБА_4 тривалий час приймав від мешканців села металобрухт.

Показання свідків узгоджуються з доказами сторони обвинувачення, дослідженими у судовому засіданні.

Позицію обвинуваченого щодо невизнання ним своєї провини, суд оцінює критично та вважає природною захисною реакцією, спрямованою на уникнення відповідальності за фактично вчинене кримінальне правопорушення, оскільки його вина повністю підтверджується показами свідків та матеріалами кримінального провадження.

Розгляд кримінального провадження провадився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в межах пред`явленого йому, відповідно до обвинувального акта, обвинувачення.

При ухваленні вироку, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду, а саме: ст. 6 Конвенції, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом і рішення «Коробов проти України», де зазначається, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність випливає із достатньо переконливих, чітких, узгоджених між собою висновків.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, дослідивши та проаналізувавши всі докази, дійшов до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, і стороною захисту не спростовані, а такж приймаючи до уваги, що вони є логічними і послідовними, доповнюють одне одного, узгоджуються між собою та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких досліджена в судовому засіданні. Саме в ході розгляду встановлено, що подія кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , дійсно мала місце за обставин, викладених вище, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена «поза розумним сумнівом».

Органами досудового розслідування було вірно кваліфіковано дії обвинуваченого і суд погоджується з такою кваліфікацією, оскільки об`єктом даного правопорушення є чуже право власності, об`єктивна сторона правопорушення полягає у таємному вчиненні цього майна, при цьому правопорушення вчинено з прямим умислом з корисливою метою суб`єктом злочину. Кваліфікуюча ознака знайшла своє підтвердження.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 , пов`язані із здійсненням операцій з металобрухтом кольорових та чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензі)і суд кваліфікує за ч.1 ст.213 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з принципів законності справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації призначеного покарання, при цьому керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, і й виправлення засудженого.

Згідно ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини обвинуваченому судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує особу обвинуваченого, що за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, що згідно приписів ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків.

При цьому, враховуючи роз`яснення, які містяться у ППВС України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, позицію прокурора, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 213 КК України ( в редакції станом на 2014 рік) у виді громадських робіт, при цьому покарання у виді штрафу, які передбачені санкцією ч.1 ст.213 КК України обвинуваченому не може бути призначено, оскільки останній згідно матеріалів кримінального праваження не працює та не має доходу.

Саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення і буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і профілактики вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, судом встановлено, що подія кримінального проступку, який ставиться у вину обвинуваченому, мала місце у серпні-вересні 2014 року. Станом на час винесення вироку у справі минуло більш ніж 10 років. Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії кримінальних проступків.

У тому випадку коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України (особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу) звільняє її від покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбаченихстаттею 49 цього Кодексу.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 своєї згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності не надав, і тому в даному випадку суд повинен постановити вирок.

У кримінальному провадженні судом не встановлено обставин, які б вказували на наявність підстав для зупинення або переривання строку давності, передбаченого ч.1 ст.49 КК України.

З огляду на викладене, у даному кримінальному провадженні закінчився строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 213 КК України вчиненого у 2014 році, а тому з врахуванням положення ч.5 ст.74 КК України обвинувачений підлягає звільненню саме від призначеного судом покарання.

Таким чином суд зобов`язаний звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався, разом з тим, підстав для обрання запобіжного заходу з урахуванням призначеного покарання та санкції статті не вбачається.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 213 КК України у виді 160 ( ста шістдесяти) годин громадських робіт

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.1 ст.213 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази в даному кримінальному провадженні: 8 металевих ліжок, металевий бідон, металобрухт у шести полімерних мішках, різні металеві частини та металеву трубу, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Новоархангельського РВ УМВС України в Кіровоградській області - повернути за належністю

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст вироку негайно після проголошення резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити учасникам судового провадження.

Роз`яснити, що інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику, який не був присутній в судовому засідання, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя