УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

м. Київ

справа № 303/7290/24

провадження № 51-1146 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 червня 2025 року,

встановив:

Як убачається із касаційної скарги та копій судових рішень,ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про допит свідків від 13 лютого 2025 року, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 червня 2025 року (провадження № 11-сс/4806/208/25) відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду як незаконну. При цьому посилається на обмеження її права на судовий захист та формальну відмову у відкритті апеляційного провадження судом апеляційної інстанції, оскільки її скарга стосувалася бездіяльності слідчого у вигляді відмови у допиті свідків, тобто реалізації її права як заявника у провадженні. Водночас вказує на неправильне застосування ст. 13 Конституції України та ст. 9 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно ч. 3 статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 309 КПК України містять перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас ч. 3 ст. 309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Як слідує із копій судових рішень, ОСОБА_4 у поданій апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні її скарги на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про допит свідків від 13 лютого 2025 року, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

При цьому, згідно з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року, яка розглянута слідчим суддею в порядку ст. 306 КПК України з постановленням ухвали по суті скарги за результатами її розгляду, застосував положення ст. 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про допит свідків, апеляційному оскарженню не підлягає.

Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанції норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, твердження ОСОБА_4 щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, а саме, безпідставної відмови у відкритті провадження за її апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді, не заслуговують на увагу.

Таким чином, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року, діяв відповідно до вимог закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення її скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 червня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3