Справа № 535/469/25
Провадження № 1-кп/535/196/25
УХВАЛА

26 травня 2025 року селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання захисника про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 12.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

26 травня 2025 року захисник адвокат ОСОБА_5 подала до суду через систему «Електронний суд» клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

В обґрунтовування зазначеного клопотання захисник ОСОБА_5 зазначила, що обвинувальний акт складений з недотриманням вимог ст. 291 КПК України. У даному обвинувальному акті, відомості, які прокурор вважає встановленими щодо відсутності дозволу, є такими, що не знайшли свого підтвердження під час досудового розслідування та суперечать наявним доказам. Це свідчить про неповноту досудового розслідування та порушення вимог статті 91 КПК України. Так, згідно з відповіддю Сектору контролю за обігом зброї ОСОБА_4 мав дозвіл на мисливську нарізну зброю, мисливську гладкоствольну зброю та пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу гумових куль терміном дії до 22.04.2026. Незазначення про наявність у обвинуваченого дозволу на зброю впливає на кваліфікацію злочину. Під час обшуку в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 23.09.2024 за № 0000660, у домоволодінні ОСОБА_4 23.01.2025 під відеозапис, працівникам правоохоронних органів було надано дозволи, проте дана обставина слідством була проігнорована, що призвело до незаконного початку досудового розслідування у кримінальному правопорушенні №0000095 за попередньою кваліфікацією передбаченою ч.1 ст. 263 КК України. Також обвинувальний акт не містить посилання на обставини, а лише формальне зазначення, щодо форми вини, обґрунтованості протиправності умислу, обізнаність, посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковим. Обвинувальний акт у справі щодо ОСОБА_4 містить неконкретні та непідтверджені відомості, що унеможливлює здійснення ефективного захисту та перешкоджає судовому розгляду. На стадії досудового розслідування не було надано жодних об`єктивних доказів, які б підтверджували наявність умислу та проігноровано наявність дозволу на зброю. За приписами ст. 4 Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» № 2114-IX у період дії воєнного стану громадяни України можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації та/або інших держав, застосовуючи власну нагородну зброю, спортивну зброю (пістолети, револьвери, гвинтівки, гладкоствольні рушниці), мисливську нарізну, гладкоствольну чи комбіновану зброю та бойові припаси до неї. Статтею 6 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2114-IX передбачено, що даний Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Дія цього Закону поширюється на всіх цивільних осіб, які отримали, знайшли або задекларували вогнепальну зброю і боєприпаси до неї незалежно від дати їх отримання, знаходження або декларування, протягом дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX. Досудовим розслідуванням встановлено, що подія мала місце у третій декаді лютого 2022 року, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, перебуваючи у населеному пункті Охтирка, Сумської області, де на той час велися активні бойові дій, окупація та прорив військ окупанта. ОСОБА_4 був залучений до захисту суверенітету і територіальної цілісності України як особа, володіє зброєю. Згідно ст. 42 КК України не є злочином діяння (дія або бездіяльність), яке заподіяло шкоду правоохоронюваним інтересам, якщо це діяння було вчинене в умовах виправданого ризику для досягнення значної суспільно корисної мети. Зазначення в обвинувальному акті про відсутність обставин, які відповідно до статей 66, 67 КК України обтяжують чи пом`якшують покарання не відповідає, дійсності, оскільки досудовим розслідуванням встановлено: вчинення злочину вперше, раніше не судимою особою; вчинення діяння внаслідок збігу тяжких інших обставин, а саме, активні бойові дії; позитивна характеристика за місцем роботи та від представників громадянського суспільства; стан здоров`я обвинуваченого; перебування на утриманні малолітніх. Крім того, в обвинувальному акті зазначено, шо кримінальне правопорушення було вчинено у населеному пункті Охтирка Сумської області та формально, безпідставно зазначено, що точного місця вчинення в ході досудового розслідування не встановлено, з огляду на те, що жодної дії органом досудового розслідування з метою встановлення місця не було проведено, що свідчить про неповноту досудового розслідування та порушення вимог статей 2, 91 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор ОСОБА_3 під час підготовчого засідання просить відмовити у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, та зазначив, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Обставини, зазначені захисником на обґрунтування клопотання можуть бути перевірені на стадії дослідження доказів під час судового розгляду по суті даного кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Пред`явлення обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд. Конкретність обвинувачення є оціночним критерієм, та може бути перевірена лише в ході судового розгляду провадження, оскільки під час підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Отже, неконкретність обвинувачення у даному кримінальному провадженні з урахуванням вимог ст.ст. 291, 337, 338 КПК України не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що він містить фактичний виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де вказано місце, час вчинення даного кримінального правопорушення, конкретні дії, які вчинив обвинувачений, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також інші обставини їх вчинення, при цьому конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, їх деталізація, викладена у даному обвинувальному акті, достатньо зрозуміла для ефективної реалізації права на захист.

Крім того, сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, зокрема, під час дослідження доказів у справі.

Відповідно до правової позиції касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 у справі №273/1053/17, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Враховуючи положення останнього абзацу ч. 4 ст. 291 КПК України, який забороняє надавати суду до початку судового розгляду інші документи ніж обвинувальний акт та додатки до нього, суд не має можливості на підготовчому судовому засіданні перевірити доводи сторони захисту, оскільки здійснення такої оцінки виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні. Зазначені захисником обставини підлягають дослідженню під час судового розгляду даного кримінального провадження під час дослідження доказів.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту слід відмовити.

Керуючись ст. 291, 314, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 12.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений о 08.05 год 27.05.2025.

Суддя ОСОБА_1