Провадження № 1-кс/344/4484/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000034, внесеного 14 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 410 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 відомості про яке 14 січня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 Кримінального кодексу України.

Із матеріалів досудового розслідування вбачається, що військові службові особи військової частини НОМЕР_1 (203 навчальна бригада тактичної авіації), а саме командир роти забезпечення капітан ОСОБА_5 , командир взводу ОСОБА_6 , та водій ОСОБА_7 на систематичній основі здійснюють привласнення військового майна дизельного палива з метою подальшого його продажу на території Івано-Франківської області цивільним особам.

16.06.2025 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 повідомлено про підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 Кримінального кодексу України.

Також встановлено що привласнене з військової частини НОМЕР_1 дизельне паливо ОСОБА_7 зберігав на станції технічного обслуговування «Про Авто», що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Григорія Тютюнника будинок 3.

Так, на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук на станції технічного обслуговування (місце зберігання викраденого палива), що за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Тютюнника, 3 бокс № 23 під час якого вилучено металеву бочку об`ємом 200 літрів, пластикову бочку 220 літрів, 8 каністр об`ємом 10 літрів, 1 каністра об`ємом 30 літрів, 1 каністра об`ємом 20 літрів, 2 каністри об`ємом 6 літрів, 3 каністри об`ємом 5 літрів, 1 каністра об`ємом 9 літрів, 3 каністри об`ємом 1,5 літра, 1 каністра об`ємом 1,75 літра, кожна із яких із паливом (дизель).

Тара (каністри, бочки) та пальне свідчать про протиправні діяння вищеописаних осіб та необхідні для проведення судових експертиз, оскільки були об`єктом вчинення кримінального правопорушення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися.

Слідчий подав до суду заяву, в якій просить клопотання про арешт майна розглядати без його участі, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Особа, у якої вилучено майно, або її представник до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили, жодних заяв, клопотань до суду не надходило.

Згідно частини першої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи вимоги Кримінального процесуального кодексу України щодо часових меж розгляду скарги, оскільки слідчим суддею було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на недопущення порушення прав будь-кого з учасників кримінального провадження, враховуючи, що заборони розгляду такого роду клопотань за відсутності належним чином повідомлених учасників кримінального провадження немає, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд даного клопотання з постановленням ухвали на підставі положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами абзацу 1 частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності з положеннями частини п`ятої статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У судовому засіданні встановлено, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 відомості про яке 14 січня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 Кримінального кодексу України.

16.06.2025 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 повідомлено про підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 від 16 червня 2025 року металеву бочку об`ємом 200 літрів, пластикову бочку 220 літрів, 8 каністр об`ємом 10 літрів, 1 каністра об`ємом 30 літрів, 1 каністра об`ємом 20 літрів, 2 каністри об`ємом 6 літрів, 3 каністри об`ємом 5 літрів, 1 каністра об`ємом 9 літрів, 3 каністри об`ємом 1,5 літра, 1 каністра об`ємом 1,75 літра, кожна із яких із дизельним паливом, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000034, внесеного 14 січня 2025 року.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, та у строк, встановлений частиною п`ятою статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що арешт майна, про застосування кого просить слідчий за погодженням з прокурором, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування на вилучені на станції технічного обслуговування «Про Авто» 16.06.2025 в ході обшуків речі, а саме: металеву бочку об`ємом 200 літрів, пластикову бочку 220 літрів, 8 каністр об`ємом 10 літрів, 1 каністра об`ємом 30 літрів, 1 каністра об`ємом 20 літрів, 2 каністри об`ємом 6 літрів, 3 каністри об`ємом 5 літрів, 1 каністра об`ємом 9 літрів, 3 каністри об`ємом 1,5 літра, 1 каністра об`ємом 1,75 літра, кожна із яких із дизельним паливом.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1