Справа № 209/4837/25
Провадження № 1-кп/209/253/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 березня 2025 року за 0000178 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, маючий середню освіту, військовослужбовець, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

06.05.2019 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.І ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. ст. 75,76 КПК України був звільнений із іспитовим строком у 1 рік.

07.05.2020 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано 2 місяці обмеження волі згідно ст. 72 КК України 1 місяць позбавлення волі частину невідбутого покарання за вироком Дніпровського р/с м. Дніпродзержинська від 06.05.2019 року до відбуття покарання у вигляді 3 років та 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано з 16.08.2019 року до набрання вироком законної сили.

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що 02.03.2025, приблизно о 12.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебував в гостях у раніше знайомого потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, ОСОБА_4 помітив, що на шафі в одній із кімнат зазначеної квартири знаходиться банківська картка, належна потерпілому ОСОБА_6 .. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційних документів з корисливих мотивів, а саме означеної банківської картки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення банківської картки банку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , усвідомлюючи те, що вказана банківська карта належить ОСОБА_6 та відповідно до вимог ч.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, а також усвідомлюючи, що вищезазначена платіжна картка є електронним платіжним засобом у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаний час в означеному місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, а саме з метою подальшого викрадення грошових коштів з рахунку ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, викрав з шафи в однієї із кімнат квартири за адресою: АДРЕСА_2 , офіційний документ - пластикову платіжну картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , яка видана банківською установою АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заволодівши викраденим офіційним документом банківською карткою ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , місце вчинення кримінального правопорушення залишив.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше вчиняла злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, передбачене ч.4 ст. 185 КК України за наступних обставин.

Діючи повторно, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі раніше викрадену пластикову банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 яка видана банківською установою АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , виник єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з вказаного банківського рахунку із використанням вказаної банківської картки, шляхом оплати за товар.

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів наявних на банківському рахунку НОМЕР_2 АТ КБ «Приват Банк» відкритому на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою раніше викраденої у останнього пластикової банківської карти № НОМЕР_1 , 02.03.2025 року приблизно о 13:46 год. (більш точний час не встановлено) перебуваючи поблизу буд.19 по бульвару Будівельників в місті Кам`янське, ОСОБА_4 діючи повторно, умисно, таємно, керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, розуміючи, що діє в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, зайшов у магазин «Рестарт» (ФОП Макарцов) за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , скориставшись тією обставиною, що банківська картка не мала засобів логічного захисту для ідентифікації користувача при розрахунку за товар через термінал, викрав грошові кошти, належні ОСОБА_6 , а саме із використанням вказаної банківської картки в означеному магазині здійснив купівлю товарів на загальну суму 1 400 грн.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, 02.03.2025 року приблизно о 14:00 год (більш точний час не встановлено), ОСОБА_4 , зайшов до магазину «Х-men» за адресою: м. Кам`янське, бульвар Будівельників, буд. 3А, де тим самим способом, а саме шляхом розрахунку за товар, через банківський термінал за допомогою раніше викраденої банківської карти ОСОБА_6 № НОМЕР_1 , викрав грошові кошти, на загальну суму 1830 грн.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, 02.03.2025 року о приблизно о 14:19 год (більш точний час не встановлено), ОСОБА_4 , зайшов до магазину «Andi» за адресою: м. Кам`янське, проспект Металургів, буд. 4Г, де тим самим способом, а саме шляхом розрахунку за товар, через банківський термінал за допомогою раніше викраденої банківської карти ОСОБА_6 № НОМЕР_1 , викрав грошові кошти, на загальну суму 679 грн 00 коп..

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, 02.03.2025 року приблизно о 20:23 год (більш точний час не встановлено), ОСОБА_4 , зайшов до супермаркету ТОВ «АТБ-Маркет» за адресою: м. Кам`янське, проспект Нескорених, буд. 59, де тим самим способом, а саме шляхом розрахунку за товар, через банківський термінал за допомогою раніше викраденої банківської карти ОСОБА_6 № НОМЕР_1 , викрав грошові кошти, на загальну суму 392 грн 50 коп.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, 03.03.2025 року приблизно о 14:34 год (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , зайшов до супермаркету «Варус 85» за адресою: місто Кам`янське, проспект Нескорених, буд.14, де тим самим способом, а саме шляхом розрахунку за товар, через банківський термінал, тобто з використанням вказаної банківської картки, в означеному місці здійснив купівлю товарів на загальну суму 20 грн 35 коп.

Таким чином із використанням пластикової платіжної карти АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , яка видана банківською установою АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 таємно викрав належні ОСОБА_6 , грошові кошти у загальну суму не менше 4 321 грн 85 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За сукупністю скоєного, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України.

До суду надана угода про визнання винуватості, укладена 16 вересня 2025 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони, в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , та за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди, добровільно, за ініціативою обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, обставиною, що пом`якшує його покарання, є щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання не встановлено та погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.357 КК України покарання у вигляді штрафу 50 неоподатковуваних доходів громадян; за ч.4 ст.185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та за невиконання згідно вимог ст. ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що розуміє та обізнаний із наданими йому законом правами, наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 473, 474, 476 КПК України, пред`явлене йому обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повному обсязі за вказаних в обвинувальному акті обставинах. У вчиненому щиро кається. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення ним угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.

Прокурор ОСОБА_3 зазначила, що надана суду угода відповідає вимогам закону, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просить затвердити укладену між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості, пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.ст. 473, 474, 476 КПК України та просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що просить суд провести судове засідання у кримінальному провадженні №0000178 від 08.03.2025 року, без його участі., не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості.

Сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи без участі потерпілого, який 16 вересня 2025 року надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони, в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ..

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК, п.1 ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

У цьому кримінальному провадженні угода між прокурором та ОСОБА_4 складена та підписана 16.09.2025 у присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 про що свідчать підписи останніх у тексті угоди. Цю обставину сторони підтвердили і в судовому засіданні.

ОСОБА_4 відповідно до класифікації кримінальних правопорушень за ст.12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та кримінального проступку. Отже, в цьому кримінальному провадженні законодавчо можливе безумовне укладення угоди про визнання винуватості щодо інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містять усі необхідні складові елементи, передбачені зазначеною нормою.

Укладена між прокурором та обвинуваченою угода містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Встановлено, що будь-яких скарг стороною захисту під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не подавалося. Ретельно з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює та розуміє зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, виходячи з меж судового розгляду, які визначаються змістом угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії при укладенні угоди вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України як викрадення офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразового судимий, 04.04.2025 ОСОБА_4 призваний на військову службу та 07.04.2025 самовільно залишив ПТД військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_4 , позитивно характеризується за місцем мешкання, перебуваючого на обліку у лікаря-нарколога, діагноз: Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю, синдром залежності F10/2 відповідно міжнародної класифікації хвороб-10 «Психічні розлади та розлади поведінки» (клас. V) 1999 року.

До обставин, які пом`якшують покарання суд, на підставі ч.1 ст.66 КК України, відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд врахував конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь тяжкості скоєного правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд дійшов висновку, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, належить призначити узгоджену сторонами міру покарання в угоді.

Узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.357 КК України покарання у вигляді штрафу 50 неоподатковуваних доходів громадян; за ч.4 ст.185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі 5 років.На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання..

Враховуючи вищенаведене, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та обставина, що ОСОБА_4 у вчиненому розкаявся, суд вважає ці обставини такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і в сукупності, з урахуванням відомостей про особу, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати до обвинуваченого правила, передбачені ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк у два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого, що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Таким чином, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, тому угода про визнання винуватості, укладена 16 вересня 2025 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , за наявності письмової заяви потерпілого ОСОБА_6 , підлягає затвердженню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Суд, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого вважає, що запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 24.07.2025 слід скасувати та звільнити його з-під варти негайно.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-374, 376, 468-470, 472-476, КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 вересня 2025 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000178 від 08 березня 2025 року, між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

2. Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу, розміром 50 неоподатковуваних доходів громадян;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

3. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 скасувати та звільнити його з-під варти негайно.

На підставі ст. 100 КПК України вирішити долю речових доказів, а саме:

- оптичний носій інформації - диск формату СD-R Comments, у паперовому аркуші білого кольору із відеозаписом, який має назву IMG_3171;

- оптичний носій інформації - диск формату СD-R Comments, у паперовому аркуші білого кольору із відеозаписом, який має назву A16_3400;

- СD-R диск марки «Comments», у паперовому аркуші білого кольору із відеозаписами, які мають назву:

- ch02-2533-00000000;

- ch02-3250-00000000;

- ch05-2236-00000000;

- ch05-2318-00000000 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

4. Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення. Умисне невиконання угод є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Кам`янського протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити учасникам судового процесу.

Суддя: ОСОБА_7