Номер провадження: 11-сс/813/1182/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 03.06.2025, якою в межах к/п №0000402 від 01.06.2025 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо освітою, студент 2-го курсу коледжу ВСП ФКМТ НУ ОМА, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ГУНП в Одескій обл. ОСОБА_11 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.07.2025 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою в частині висновку слідчого судді про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу, з огляду на обставини інкримінованого злочину, наявність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, та з огляду на той факт, що він проживає разом з потерпілою та свідками, що свідчить про ризик незаконного впливу на них.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03.06.2025 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.07.2025, без визначення застави.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість підозрюваний, його захисник, законний представник та потерпіла заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині.

Водночас, що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Апеляційним судом встановлено, що на виконання оскаржуваної ухвали, 03.06.2025 законним представником неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 була внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській обл. визначена сума застави, та підозрюваний ОСОБА_7 був звільнений під заставу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, експертів та перешкоджати провадженню.

Так, існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим та тією обставиною, що він обізнаний із персональними даними потерпілої та свідків.

Колегія суддів у контексті обставин зазначеного кримінального провадження враховує, що досудове розслідування триває, проводяться відповідні слідчі, відтак імперативні завдання кримінального провадження виправдовують застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Що стосується альтернативного запобіжного заходу визначеного підозрюваному ОСОБА_7 у виді застави, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Так, слідчий суддя на підставі аналізу матеріалів клопотання слідчого прийшов до висновку про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

На підставі системного аналізу положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Колегія суддів наголошує, що в умовах воєнного стану роль суду є визначальною в системі інституційного забезпечення правовладдя, а судовий захист прав і свобод людини від свавілля - надважливим, у таких умовах не дозволено свавільне тримання особи під вартою без умотивованого судового рішення.

Виходячи з практики ЄСПЛ, ключовим є призначення застави саме для забезпечення явки, а не як форми покарання. Гарантія спрямована насамперед на забезпечення присутності підозрюваного/обвинуваченого під час судового розгляду, а не на відшкодування шкоди чи завданих збитків. Застава не може розглядатися як спосіб покарання її мета суто процесуальна.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (п. 76 рішення у справі "Вренчев проти Сербії").

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами п. 3 ст. 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п.п.23-24).

Беручи до уваги вищевказану практику ЄСПЛ, а також приписи ст. 183 КПК України, яка наділяючи слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно визначення застави, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, який є неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не судимим, колегія суддів вважає, що відносно ОСОБА_7 у даному випадку можливо визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

У контексті доводів прокурора колегія суддів враховує, що матеріали судового провадження не містять відомостей про порушення підозрюваним покладених обов`язків, він з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора за першим викликом, окрім того, доказів, що він протягом зазначеного часу вчинив дії, які перелічені у ст. 177 КПК України матеріали, надані апеляційному суду, не містять.

Окрім того, колегія суддів враховує думку потерпілої ОСОБА_10 (матері загиблого), яка в суді апеляційної інстанції пояснила, що її син в зв`язку із втратою роботи останній рік зловживав спиртними напоями та постійно чіплявся до дружини та сина, тому ця трагедія сталося і по його вині.

Також потерпіла ОСОБА_10 просила не позбавляти свободи підозрюваного ОСОБА_7 до розгляду справи в суді оскільки це його покалічить.

Слід зазначити і про те, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів не покаранням. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід не забезпечує на даний час виконання покладених на нього обов`язків.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.

Відповідно до п.1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 03.06.2025, якою в межах к/п №0000402 від 01.06.2025 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30.07.2025, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4