Справа № 181/1737/25
Провадження № 1-кс/0186/146/25
У Х В А Л А

30 травня 2025 року м.Шахтарське.

Слідчий суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Шахтарському, в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 07 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

29 травня 2025 року до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 07 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 07 травня 2025 року до чергової частини відділення поліції №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від військової служби правопорядку про те, що ними спільно зі співробітниками ДВКР СБ України ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУВ «Хортиця», під час проведення заходів на території Межівської ОТГ було зупинено військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , який при собі мав предмет, схожий на автомат, та магазин з патронами до нього, які останній незаконно, умисно, не маючи спеціального дозволу, носив та зберігав при собі.

За вище зазначеним фактом СВ ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 07 травня 2025 року оператор розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видав працівникам поліції наступні предмети, які після огляду вилучено до ВП № 2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області: один автомат АК-12, який було поміщено до двох скріплених між собою спеціальних пакетів QYH0224981 та зафіксовано липкою стрічкою з пояснювальною запискою; один магазин та тридцять патронів калібру 5,45 мм, з яких 11 - з маркуванням 3-84, 17 - з маркуванням 3-85, 1 - з маркуванням 7-76, 1 - з маркуванням 539-89, які поміщено до спеціального пакету PSP 3037196.

У відповідність ст.98 КПК України вилучені під час огляду речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Як зазначає слідчий, згідно ч.1 ст.98 КК України вилучені речі відносяться до об`єктів, які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

На думку слідчого, накладення арешту викликане необхідністю позбавлення власника (володільця) майна можливості його відчуження, приховування, зміни або знищення, що призведе до неможливості проведення відповідних експертних досліджень та втрати доказової бази.

Просить накласти арешт на автомат АК-12, магазин та тридцять патронів калібру 5,45 мм; направити їх на зберігання в сейф вилучених в ході досудового розслідування кримінальних проваджень боєприпасів та камери зберігання речових доказів, які приєднані до кримінального провадження, як речові докази, ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просить його задовільнити.

Розгляд справи проведено без участі власника майна, відповідно ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

Ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1 та 3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися, відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка, в силу закону, несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само, обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі, кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках, або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Витягом з ЄРДР за №0000150 від 07 травня 2025 року підтверджується, що правова кваліфікація вчиненого - ч.1 ст.263 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 07 травня 2025 року у ОСОБА_4 було вилучено автомат АК-12 з маркуванням на ствольній коробці № НОМЕР_2 , магазин до автомата, тридцять патронів калібру 5,45 мм.

Постановою слідчого від 07 травня 2025 року вказані предмети визнані речовими доказами.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення відповідних експертних досліджень.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами та тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність часткового задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, проведення відповідних експертних досліджень, проведення необхідних слідчих і процесуальних дій, запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині збереження речових доказів, а також в проведенні необхідних слідчих і процесуальних дій, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Слідчий суддя не приймає до уваги вимоги слідчого щодо визначення місця зберігання вилученого майна, оскільки порядок зберігання речових доказів регулюється положеннями ст.100 КПК України, Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБУ, ВСУ, ДСА України від 27 серпня 2010 року №51/401/649/471/23/125, та Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104, і вирішення вказаного клопотання не відноситься до компетенції слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,- слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна - задовільнити.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду майно у вигляді:

- автомата АК-12 з маркуванням на ствольній коробці № НОМЕР_2 ;

- магазина до автомата;

- тридцяти патронів калібру 5,45 мм.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_5