КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4461/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні №0001635 від 26.04.2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2025 року задоволено клопотання старшого детектива ВД з розслідування кримінальних проваджень в інвестиційній сфері ПД ТУ БЕБ у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 липня 2025 року включно, з утриманням її в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки строком на два місяці: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України до органу міграційної служби.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в повному обсязі в задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що слідчим суддею за відсутності обґрунтованої підозри та доведення продовження існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які визнано доведеними, безпідставно продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що поза увагою слідчого судді залишились аргументи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, адже остання суперечить принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Зазначає також, що слідчим суддею не взято до уваги обставини, які з позитивного боку характеризують підозрювану та свідчать про її соціальні зв`язки та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, у провадженні відділу ПД ТУ БЕБ у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001635 від 26.04.2023 серед інших осіб за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

31.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

02.04.2025 Святошинським районним судом м. Києва за відповідним клопотанням сторони обвинувачення щодо підозрюваної застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (із правом внесення застави) до 31.05.2025 включно.

08.05.2025 підозрюваним та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування у кількості 27 томів та розпочато процес ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження.

19.05.2025 у повному обсязі ознайомлено з матеріалами досудового розслідування представників потрепілого АТ «Альтбанк» та ТОВ «ТЕКОМ-ЛІЗИНГ».

23.05.2025 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.07.2025 року включно, з утриманням її в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки строком на два місяці: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України до органу міграційної служби.

Слідчий суддя виходив з того, що слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в судовому засіданні, а продовження застосування до підозрюваної такого запобіжного заходу як тримання під вартою, пов`язане з потребами досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість на даному етапі досудового розслідування підозри останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду, що містяться в додатках до клопотання слідчого.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Таким чином, на переконання колегії суддів, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту розгляду справи в суді є достатньою для продовження застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків, експертів, знищити, спотворити будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінальних проваджень, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її вини у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, її вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваної, обставини інкримінованих їй кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про визначення їй альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваної колегія суддів не вбачає.

Як правильно встановлено слідчим суддею, матеріали судового провадження містять докази про продовження існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, передбачених ст. 177 КПК України, які на момент постановлення оскаржуваної ухвали залишаються існувати та вірогідність настання яких є досить високою.

До того ж, слідчий суддя врахував, що органом досудового розслідування, в обґрунтування клопотання, наведені обставини, які свідчать про необхідність продовження дії запобіжного заходу, позаяк стороні захисту встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, який не завершився до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказані доводи є обґрунтованими і вони, у сукупності з існуючими ризиками, виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою.

Таким чином, дослідивши доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на день апеляційного розгляду втратили свою актуальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрювана належним чином зможе виконувати всі обов`язки, у випадку застосування відносно неї запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, оцінюються колегією суддів критично, оскільки самі по собі дані про особу підозрюваної не забезпечують впевненості у її подальшій належній процесуальній поведінці та не свідчать про відсутність існування ризиків у кримінальному провадженні, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість повідомленої підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту розгляду справи в суді є достатньою для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження апелянта про наявність підстав для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оцінюються колегією суддів критично, позаяк колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, під час розгляду клопотання слідчого не встановлено.

Даних, які б унеможливлювали тримання підозрюваної під вартою матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а відтак доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3 ____________ ОСОБА_4 ____________