Провадження № 11-сс/4823/391/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новозводського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання т.в.о. старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000151 від 10.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та продовжено строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме до 08 вересня 2025 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Парафіївка Ічнянського району Чернігівської області, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, військовослужбовця (перебуває у самовільному залишенні військової частини з 30 січня 2025 року), зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України судимості не має,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України0,

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тим, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати, а саме, він може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, а також з урахуванням особи підозрюваного, та проведенням органом досудового розслідування значного обсягу слідчих (розшукових) і процесуальних дій, тому дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобіганню наявним ризикам, передбаченим пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погодившись з ухвалою, підозрюваний подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати. Вказує на необґрунтованість клопотання слідчого та на відсутність доказів щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Наголошує, що злочин не вчиняв, а тому йому безпідставно інкриміновано ч. 1 ст. 115 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 з проханням про його доставку у залу судових засідань апеляційного суду не звертався.

До початку розгляду справи на адресу суду надійшла заява від захисника ОСОБА_7 з проханням розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою без його участі.

Також від прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 надійшла заява з проханням розгляду справи у порядку письмового провадження без його участі та залишенні апеляційної скарги без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів поданої апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні слідчого управління ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження № 0000151 від 10 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10 травня 2025 року о 14 годині 09 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

11 травня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 травня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 08 липня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07 липня 2025 року продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 33 дні, тобто до 08 серпня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06 серпня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 10 травня 2025 року до 4-х місяців, тобто до 11 вересня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства суддя, розглядаючи подання про продовження строку тримання під вартою, з`ясовує обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання цього запобіжного заходу, а також умови, за яких продовження строку є можливим.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя районного суду дійшов правильного висновку про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, досудове розслідування триває, тож є всі підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчим суддею враховано особу підозрюваного, його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, майновий стан, узяв до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він обґрунтовано, для даної стадії кримінального провадження, підозрюється, враховано встановлені на даний час фактичні обставини та обсяг обставин, які підлягає встановити та перевірити, з огляду на встановлені та доведені ризики, які стали підставою для застосування найсуворішого виду запобіжного заходу і які продовжують існувати та не зменшилися, а також на необхідність проведення органом досудового розслідування значного обсягу слідчих (розшукових) дій та виконання ряду процесуальних дій, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому слідчим суддею розглядалося питання можливості обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, однак дійшов висновку про неможливість таких забезпечити на даний час виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів доходить висновку, що слідчим суддею при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримано вимоги статей 177, 178, 194, 199 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою. Прокурором доведено у судовому засіданні місцевого суду, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися і виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою.

При цьому колегією суддів ураховується, що слідчим суддею на етапі вирішення питання про продовження запобіжного заходу під час досудового розслідування не вирішуються питання, які віднесені до компетенції суду під час розгляду справи по суті, як-то оцінка доказів, зібраних у ході досудового розслідування та кваліфікація дій, що виходить за межі стандарту обґрунтованість підозри на стадії досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Мюррей проти Об`єднаного Королівства, Чеботарь проти Молдови зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою Феррарі-Браво проти Італії також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

На даний час таке обмеження права ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Наведені апелянтом доводи апеляційної скарги не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді. Усі обставини, на які посилається апелянт, слідчим суддею враховані при постановленні рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджуються достатніми даними, а тому апеляційна скарга з викладеними у ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 406,407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , а ухвалу слідчого судді Новозводського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2025 року, якою продовжено йому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4