НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2501/25
Провадження № 1-кп/0182/939/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополі в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2025 за №0000105 по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин, Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, який не є депутатом, є особою з інвалідністю 3-ої групи, є пенсіонером, неодруженого, на утриманні нікого не має, офіційно не працевлаштованого, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 15.08.2013 Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст.309 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 міс. за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 10.12.2009 року до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 01.11.2016 Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.296, 69, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України, до позбавлення волі на 4 роки 4 місяці, додаткове покарання конфіскація майна, згідно з ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк відбуття покарання час попереднє тримання та вважати покарання відбутим;

- 23.08.2017 Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст.309, 15 ч.3, 185 ч.3, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 2 р.;

- 23.09.2019 Нікопольським міськрайонним судом за ч. 2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання 10 днів за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 23.08.2017 до відбуття покарання 5 р. 10 д. позбавлення волі;

- 23.03.2022 Солонянським РС Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, 71, ч.1 72 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці, додаткове покарання конфіскація майна, вирок набув законної сили 23.04.2022, звільнений 23.07.2024 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за таких обставин.

05.04.2025 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_2 знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де в нього виник протиправний умисел на незаконне проникнення до території вказаного домоволодіння, яке утримує, фактично використовує, доглядає та в якому зареєстрований потерпілий ОСОБА_3 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_2 близько 12 години 00 хвилин цього ж дня, перебуваючи в тому самому місці, в порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла (чи іншого володіння особи), статті 12 «Загальної декларації прав людини» та статті 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу власника, а також осіб які мають право проживати за вказаною адресою на законних підставах, впевнившись у тому, що хвіртка домоволодіння зачинена та за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, незаконно, переліз через паркан в результаті чого незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , територія якого суцільно огороджена парканом, чим порушив недоторканість володіння особи, що захищається законом.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Ухвалою суду від 24.04.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2025 за №0000105 за ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

В направленому обвинувальному акті прокурором ОСОБА_4 викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні (а.с.14-15). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілим ОСОБА_3 надано також письмову заяву, в якій він погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначивши, що він ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодився з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с.13).

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює, пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, також не оспорюються потерпілим, про що свідчать долучені до обвинувального акта письмові заяви сторін кримінального провадження.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: - електронного рапорту від 05.04.2025 р., згідно якого надійшло повідомлення від ОСОБА_6 зі служби 102 про те, що 05.04.2025 о 12:18 год. за адресою: АДРЕСА_2 , заявником затримано невідомого чоловіка 40+ років, який з розбомбленого будинку вкрав майно (метал і речі) зараз ці речі при чоловікові (а.п.7).

- згідно заяви від 05.04.2025, згідно якої гр. ОСОБА_3 , який просить притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який проник на територію домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2 , власником якого є його мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він зареєстрований, за яким він доглядає та використовує (а.п.8).

- поясненнями ОСОБА_8 , яка повідомила, що 05.04.2025 приблизно о 12 год. вона перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_3 , яка знаходиться навпроти будинку по АДРЕСА_2 , почула, як хтось відкрив хвіртку, вона пішла подивитись та побачила там невідомого чоловіка, далі вона зателефонувала ОСОБА_9 , якому повідомила, що по двору ходить невідомий чоловік, ОСОБА_10 повідомив , що він нікому дозвіл на перебування на території домоволодіння не надавав та повідомив, що попросить товаришів приїхати подивитись. Пізніше приїхали двоє чоловіків, які як вона зрозуміла друзі ОСОБА_10 , і вона їм повідомила про те, що чоловік який перебував на території домоволодіння вийшов з території і зачинив хвіртку і перебуває поруч з домоволодінням, та вказала на нього. Чоловіки покликали невідомого та він підійшов та очікував поруч з ними до приїзду поліції. (а.п.43). Протоколом пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 , яка вказала на особу на фото №4, тобто на ОСОБА_2 , як особу яка перебувала на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.45-47).

- поясненнями ОСОБА_6 , який вказав, що 05.04.2025 приблизно о 12.10 йому зателефонував його товариш ОСОБА_11 , який повідомив, про те, що йому зателефонувала сусідка і повідомила, що якийсь чоловік ходить по території його домоволодіння та попросив його перевірити. Після чого він з товаришем поїхали за адресою : АДРЕСА_2 , де приїхавши до домоволодіння до них вийшла сусідка, яка вказала на чоловіка, який на той момент вийшов з території двору та був неподалік, вони його покликали, він підійшов та в ході розмови, повідомив, що він дійсно проникав на територію домоволодіння, далі вони викликали працівників поліції, які приїхали і зафіксували даний факт (а.п.52).

- протоколом пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_6 , яка вказала на особу на фото №2, тобто на ОСОБА_2 , як особу яка проникла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.55-57).

Встановлені органом досудового розслідування обставини учасниками судового провадження не оспорюються.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_12 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст.162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 на утриманні нікого не має, не одружений, ОСОБА_2 визнано інвалідом 3 групи з повторним переглядом у листопаді 2024 р., однак вказаний переогляд ОСОБА_2 не проходив (а.п..63), згідно консультаційного висновку відноситься до 4 клінічної групи через хворобу на цукровий діабет 2 типу (а.п.64-65), офіційно не працевлаштований, згідно характеристики на життя заробляє випадковими заробітками, не має місця реєстрації, мешкає разом з рідною тіткою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.72-73), раніше не судимий (а.п.66-68).

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття. Обставин, що обтяжує покарання не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі з застосуванням положень ст..75,76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ним нових злочинів.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 162 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_2 від відбуття покарання з випробуванням строком на один рік. Відповідно до вимог п.п. 1,2 ч. 1, п.3 ч.3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1