Справа 688/2819/25
№ 1-кс/688/1532/25
Ухвала

про накладення арешту на майно

01 серпня 2025 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження №0001172 від 21 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна,

встановив:

Старший слідчий СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні за №0001172.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 21 червня 2025 року о 13:57 год, неподалік будинку № 4/1, по вул. Пліщинській, у м. Шепетівка Хмельницької області, працівниками поліції затримано ОСОБА_5 , яка добровільно видала з передньої кишені спортивної кофти, в яку була одягнена, 15 згортків, обмотаних ізоляційною стрічною різних кольорів, повідомивши, що в них знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина PVP, яку вона зберігала при собі з метою збуту іншим особам, шляхом здійснення закладок.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України.

21 червня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

За наслідками розслідування 22 червня 2025 року слідчим відділом Шепетівського РУП за погодженням з Шепетівською окружною прокуратурою Хмельницької області ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В подальшому, 23 червня 2025 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 19 серпня 2025 року включно з можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у власності перебуває квартира загальною площею 31.2 кв.м., житлова площа 17.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру загальною площею 31.2 кв.м., житлова площа 17.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримали в повному обсязі.

Слідчий суддя вважає, що неявка прокурора та слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що СВ Шепетівським РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001172 від 21 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна.

Положеннями ст. 132 КПК України, передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання про арешт майна, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Слідчий в клопотанні ставить питання про накладення арешту на квартиру загальною площею 31.2 кв.м., житлова площа 17.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, квартира загальною площею 31.2 кв.м., житлова площа 17.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів клопотання вищевказана квартира є єдиним житлом підозрюваної.

Будь-яких доказів про наявність іншого нерухомого майна, належного підозрюваній ОСОБА_5 слідчим не надано.

За таких обставин, з огляду на завдання кримінального провадження, розумність та співмірність обмеження права власності в даному конкретному випадку, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту на майно.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно необхідно відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження №0001172 від 21 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя