печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 25.07.2024, у кримінальному провадженні № 0002171 від 24.10.2024, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 25.07.2024, у кримінальному провадженні № 0002171 від 24.10.2024.

Так, скарга мотивована тим, що в межах вказаного кримінального провадження, 25.07.2024, тобто через 29 місяців після початку досудового розслідування, відносно ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру з підстав, начебто її причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Разом з ицм, адвокат стверджує, що письмове повідомлення про підозру не здійснено ОСОБА_6 в порядку та в спосіб, визначений КПК України, оскільки відсутні будь-які докази, які б слугували наявними та достатніми підставами вважати, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено повідомлення про підозру від 25.07.2024 в жоден із способів, визначених ст.ст. 276-279 КПК України, та, відповідно, набуття нею процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000004 від 04.01.2022.

Окрім цього, адвокат зазначає, що повідомлення про підозру від 25.07.2024 не містить обов`язкового елементу - стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

З письмового повідомлення про підозру не вбачається з чого прокурор дійшов висновку щодо причетності ОСОБА_6 до зловживання службовими повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди, а тому такі твердження прокурора є надуманими.

З врахуванням зазначеного, адвокат просить суд:

- визнати незаконним та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, складене 25.07.2024 старшим слідчим в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7

- зобов`язати процесуального керівника у кримінальному провадженні видалити з Єдиного реєстру досудових розслідувань запис щодо повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України.

В судовому засіданні захисник підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги та зазначив, що підозра є обґрунтованою, оскільки з отриманих доказів підтверджується причетність особи до вчинення нею кримінального правопорушення та повідомлення про підозру було вручено у передбачений законом порядок.

Слідчий в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги та зазначила, що у зв`язку з не встановленням місця перебування ОСОБА_6 на території України, орган досудового розслідування було позбавлено можливості вручити їй письмове повідомлення про підозру від 25.07.2024 у день його складення, а тому підозра 25.07.2024 була скерована засобами поштового зв`язку, за адресою місця реєстрації останньої: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, під час проведення обшуку за останнім відомим місцем проживання підозрюваної у присутності свекрухи було залишено примірник повідомлення про підозру та на месенджери підозрюваної були направлені сканкопії підозри.

Відтак, слідчий вказує, що нею були вжиті всі заходи для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

Також, слідчий, який залишив примірник повідомлення про підозру з пам`яткою про права та обов`язки після провденян обушку був уповноважений на вчинення таких дій, оскільки входить до складу групи у кримінальному провадженні, а тому це не є порушенням ст. 277 КПК України.

Таким чином, слідчий вказує, що доводи сторони захисту є необґрунтованими.

Окрім цього, слідчий зазначила, що обставини кримінального провадження у своїй сукупності та наявність достатніх доказів про вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, свідчать про те, що підозра є обґрунтованою.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ГСУ здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002171 від 24.10.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 (у редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII); ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України; ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України; а також ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 (у редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII); ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, вбачається, що 25.07.2024 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України підполковником полції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Відідлу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , було складено повідомлено про підозру ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці с. Бистрик Кролевецького району Сумської області, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , колишньому державному реєстратору відділу ЦНАП Бишівської сільської ради Київської області, раніше не судимій, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

З доводів слідчого та прокурора встановлено, що відсутність ОСОБА_6 на території України позбавило орган досудового розслідування можливості вручити їй письмове повідомлення про підозру від 25.07.2024 у день його складення.

Так, за місцем проживання ОСОБА_6 , на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2024 у справі № 757/28295/24-к за адресою: АДРЕСА_2 було проведено обшук, зокрема, і у присутності свекрові ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за вищевказаною адресою, під час якого остання повідомила, що її невістка ОСОБА_6 знаходиться разом з її сином закордоном (США), не повідомляючи точної адреси, та користується наступним номером мобільного оператора НОМЕР_1 .

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 42, ст. ст. 111-112, ч. 2 ст. 135, 276-278 КПК України, після проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за вищевказаною адресою, старшим слідчим в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_12 під окремий відеозапис, за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності: понятих, які перед цим приймали участь під час обшуку, а також свекрові ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , яка відкривала вхідні двері квартири АДРЕСА_3 для проведення вищевказаного обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 о 09:15 годин, залишено примірник повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 25.07.2024, а також пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Зазначене також підтверджується підписом ОСОБА_11 у повідомленні про підозру.

Окрім цього, цього ж дня старшим слідчим в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_5 на номер мобільного телефону ОСОБА_6 НОМЕР_1 , у месенджер «Viber» відправлені повідомлення, зокрема: 25.07.2024 відправлено тестові повідомлення про те, що ОСОБА_6 о 09:15 годин 25.07.2024 у кримінальному провадженні 0000004, яке перебуває у провадженні старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ підполковника поліції ОСОБА_5 , оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, а також сканкопії документів з такими назвами: «Копія повідомлення про підозру ОСОБА_6 _від 25.07.2024»; «Копія пам`ятки підозрюваного_Павловоської_»; «Копія протоколу обшуку від 25.07.2024 у Павловської»; «Копія ухвали Печерського суду м. Києві від 26.06.2024_757_28295_24-к_обшук у Павловської»;

26.07.2024 відправлено текстові повідомлення про те, що ОСОБА_6 викликано до ГСУ НПУ на 02.08.2024 та на 09.08.2024 в якості підозрюваної для допиту та обрання запобіжного заходу, а також відправлено сканкопії документів з такими назвами: «Копія опису поштового вкладення_за місцем реєстрації Павловської_25.07.2024»; «Копія повістки про виклик_Павловської до ГСУ НПУ_на 02.08.2024»; «Копія повістки про виклик_Павловської до ГСУ НПУ_на 08.08.2024»; а також скріни (фото) перших та/або останніх аркушів попередніх документів.

Після цього, слідчий зазначила, що ОСОБА_6 , яка заходила у цей месенджер кожного разу одразу, як отримувала нове повідомлення, видалила фото профілю, де раніше містилося її фото, а також заблокувала номер слідчого та/або змінила настройки, відповідно до яких не видно, чи була та/або є вона у мережі месенджеру.

Крім того, 25.07.2024 ГСУ примірник повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 25.07.2024, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваної, а також повістки про виклик останньої на 02.08.2024 та 08.08.2024 направлено через «УКРПОШТА», за місцем реєстрації останньої за адресою: Чернігівська область, Носівський район, с. Сулак, вул. Миколаївська, 88, з поштовим описом вкладення за № 661.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості:1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно, до ст. 278 КПК України, якою передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру, вбачається, що: письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно доположень ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.

Згідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником».

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування належним чином, із дотриманням вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 135 КПК України, здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , оскільки стороною обвинувачення було максимально вжиті всі заходи з метою повідомлення останню про підозру.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 належним чином набула статусу підозрюваної у даному кримінальному провадженні, з урахуванням обставин, які були встановлені органом досудового розслідування щодо того, що вона не перебувала на території України.

Відтак, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було належним чином здійснено повідомлення про підозру, а обґрунтування захисника зводяться до суб`єктивного трактування обставин при яких відбулось повідомлення про підозру.

Окрім цього, вбачається, що 21.02.2025 підозрювану ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук у кримінальному провадженні № 0002171, про що винесено відповідну постанову, а відтак процесуальна поведінка останньої свідчить про ухилення від слідства.

Відтак, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи сторони захисту в даній частині скарги є необґрунтованими та спростованими належним чином слідчим та прокурором, оскільки повідомлення про підозру відбулось у передбачений законом порядок та уповноваженою особою.

Щодо необґрунтованості підозри, то слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Норми кримінального процесуального права не містять положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлюють будь-яких обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею такого повідомлення. Разом з тим, положення п. 3 ч. 1 ст. 276 і п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в їх системному зв`язку вказують на те, що під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді мають бути не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» та обґрунтованості підозри в цілому, зокрема у випадку, якщо на це покликається сторона захисту як на підставу своєї скарги.

Так, з доводів сторін у справі встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у зловживанні своїми повноваженнями державним реєстратором, з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам юридичної особи та спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Частиною 3 даної статті передбачено, що дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої.

З доводів сторони обвинувачення та підозри вбачається, що зокрема у період часу з 18 год 15 хв 17.11.2021 до 18 год 15 хв 19.11.2021, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді державного реєстратора Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області, будучи наділеною вказаною сільською радою відповідними повноваженнями державного реєстратора, маючи доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перебуваючи не за місцем своєї роботи, а у невстановленому місці у м. Києві, не знаючи та не усвідомлюючи про злочинні наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановлених осіб щодо заволодіння нерухомим майном ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» на користь ТОВ «ЕКО-ІНВЕСТБУД», однак з метою отримання неправомірної вигоди на користь ТОВ «ДЕРБІ ЧІПС», шляхом реєстрації за цим Товариством права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 5, працюючи у ДРРП автоматизованої системи ДП «НАІС», маючи на розгляді неналежний пакет документів, усупереч чинному законодавству, зокрема в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 10, п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз. 1 п. 12, абз. 1 п. 14 та п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, чинній станом на листопад 2021 року), здійснила первинну державну реєстрацію права власності за ТОВ «ДЕРБІ ЧІПС» на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 949,7 кв. м., станом на 17.11.2021 загальною вартістю 3 855 000,00 грн., який фактично належав ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» () та був включений до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, чим заподіяла тяжкі наслідки державі в особі ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» а також істотної шкоди охоронюваним законом інтересам цього Товариства.

Так, сторона обвинувачення у своїх запереченнях зазначає, що обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого нею злочину, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

З врахуванням зазначеного, суд звертає увагу, що при постановлені ухвали, керується при цьому висновками ЄСПЛ у справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» та така кількість доказів на даний час у вказаних матеріалах наведена.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваною особою конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

З огляду на вищезазначене, підозра є певним початковим етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливого скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак, має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Разом з цим, стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування та прийняття рішення слідчим, прокурором «поза розумним сумнівом»,

Стандарт оцінки доказів, як підстави прийняття обґрунтованого та законного рішення «поза розумним сумнівом» передбачає, зокрема, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри вже має ґрунтуватися не на припущення щодо можливості скоєння особою кримінального правопорушення, а на певних доказах, результатах досудового розслідування, які об`єктивно пов`язують підозрювану особу із фактом вчинення злочину.

Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя звертає увагу, що перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри, з врахуванням положень ст.17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, у відповідності до ст. 89 КПК України.

Так, у відповідності ч. 1 ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на недопустимість доказів чи їх недостатність, по-перше, не є спроможними, по-друге, спростовуються матеріалами провадження, по-третє, стануть предметом ретельного дослідження у випадку можливого судового розгляду.

Відповідний стандарт доказування для цілей повідомлення особі про підозру передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та можливого судового розгляду.

Оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином, слідчий суддя дослідивши матеріали скарги та долучені докази, подані в рамках розгляду, прийшов до висновку про не переконливість доводів сторони захисту, оскільки з урахуванням специфіки кримінального правопорушення, суб`єкта відносно якого здійснюється досудове розслідування, обставин, які вказують на її можливу причетність до кримінального правопорушення, спростовують твердження зазначення сторони захисту.

З врахуванням зазначеного, доводи сторони захисту, станом на день розгляду скарги спростовуються позицію сторони обвинувачення та наданими доказами.

Відтак, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення дій, кваліфікованих за вказаними вище статтею КК України, які дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у підозрі, тобто кримінальні правопорушення могли бути вчинені за описаних обставин і відповідною особою. Докази на підтвердження цих обставин на цій стадії кримінального провадження є достатньо вагомими, у тому числі і за стандартами доказування «достатні докази» та «обгрунтована підозра».

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування, правильність кваліфікації не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру; враховуючи стадію кримінального провадження, обставини кримінального правопорушення можуть бути не цілісними та не повними, втім достатніми для обґрунтованого припущення, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Крім того, у повідомленні зазначається стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, які відомі на момент здійснення повідомлення про підозру. При цьому слідчим суддею на даній стадії провадження не перевіряється наявність всіх елементів складу кримінального правопорушення, наведені у повідомленні про підозру обставини мають бути достатніми вважати, що особа могла вчинити вказане кримінальне правопорушення.

Таким чином, доводи сторони захисту, які свідчать про відсутність будь-яких підстав вважати, що підозрювана не причетна до кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, є неперконивими. Окрім цього, стороною захисту не аргументовано та не підтверджено жодним належним доказом, які б свідчили про неналежність доказів, на яких ґрунтується підозра, відсутність вини, а тому твердження адвоката є безпідставними та недоведеними.

Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо підозрюваної, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що саме повідомлення про підозру не є остаточним та може бути змінене в результаті здійснення подальшого досудового розслідування кримінального провадження з урахуванням всіх встановлених обставин.

Відтак, скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 25.07.2024, у кримінальному провадженні № 0002171 від 24.10.2024, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_15