Провадження №: 1-кс/755/2045/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2025 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представниці власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001939 від 07.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и л а :

прокурор Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту, на майно, вилучене 06.06.2025 у ОСОБА_6 під час огляду місця події, а саме: військово-обліковий документ № НОМЕР_3 та посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , із забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, розслідується кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0001939 від 07.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 працівниками ДОП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив працівникам поліції військово-обліковий документ та посвідчення про відстрочку від призову з ознаками підробки. (ЄО42085 від 06.06.2025).

При проведенні огляду місця події 06.06.2025 слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві у ОСОБА_6 вилучено військово-обліковий документ НОМЕР_2 та посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , які мають ознаки підробки та поміщено до спец. пакету WAR1081576

На підставі постанови слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 07.06.2025 вищезазначені речі визнані речовими доказами та приєднані до кримінального провадження №0001939 від 07.06.2025.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначене майно виготовлене, пристосоване як засоби чи знаряддя вчинення злочину, з метою забезпечення в тому числі й збереження речового доказу, а також попередження відчуження, попередження зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити. Зазначив, що вилучення майна було здійснено 06.06.2025, на підставі ч. 5 ст. 171 КПК, відповідно до якої клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, оскільки 06.06.2025 це п`ятниця, наступним робочим днем є понеділок, тобто 09.06.2025, відтак строк подання клопотання пропущено не було. Також зазначив, що при огляді місця події ОСОБА_6 зазначив, що перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прокуратурою було зроблено запит до вищезазначеного ІНФОРМАЦІЯ_8 на що було отримано відповідь, що ОСОБА_6 на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебував та не перебуває. Однак по базі даним ІКС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_6 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Окрім того, ОСОБА_6 було надано неправдиві відомості щодо його працевлаштування, на що прокурором було зроблено відповідні запити до АТ « ПІВДГЗК » та ТОВ « ЄвроПек », щодо наявності трудових відносин з вказаними підприємствами. АТ « ПІВДГЗК » надало відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_6 , у трудових відносинах з АТ « ПІВДГЗК » не перебував і не перебуває. Окрім того, у вилученому військово-обліковому документі та посвідченні про відстрочку від призову вбачаються ознаки підробки документу, тому вирішується питання щодо призначення експертизи.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, зазначила, що документ було вилучено не на підставі ухвали суду, а без дозволу на проведення обшуку чи права на тимчасовий доступ, тобто на розсуд слідчого, окрім того, вважає, що прокурором не обґрунтовано, що вилучене майно є предметом кримінально протиправних дій та що воно відповідає положенням ст. 98 КПК. Разом з тим, адвокат зазначає, що прокурором пропущено строки подання клопотання, відтак у його задоволенні слід відмовити.

Слідча суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з клопотанням, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Відповідно до ч. 5,7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

06 червня 2025 року слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено військово-обліковий документ та посвідчення про відстрочку від призову який поміщено до спеціального пакету WAR1081576.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

До Дніпровського районного суду клопотання про арешт майна надійшло 09.06.2025, відтак клопотання подано в межах строку, зазначеного у КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 07.06.2025, майно вилучене під час огляду місця події визнано речовими доказами.

Вимоги ч. 3 ст. 110 КПК України вимагають від слідчого наведення у постанові не законодавчо визначених у ст. 98 КПК України ознак віднесення майна до речових доказів, а конкретних ознак їх злочинного походження, встановленого розслідуванням злочину за ч. 4 ст. 152 КК України та їх переліку, що відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що вищезазначене майно є тимчасово вилученим, а тому з урахуванням наведених прокурором підстав на зазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дані речі мають значення доказів вчинення кримінального правопорушення, а отже з метою збереження доказів та необхідності проведення експертного дослідження.

За таких обставин, слідчою суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на вищевказане майно.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Найменш обтяжливим способом арешту майна за даних обставин є заборона відчуження, розпорядження та користування майном.

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 26, 40, 100, 167, 168, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001939 від 07.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 06.06.2025 у ОСОБА_6 під час огляду місця події, а саме: військово-обліковий документ № НОМЕР_3 та посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , із забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 50 хв 23 червня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_1