Провадження № 1-кс/947/6271/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000482 від 12.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255-3, ч.4 ст.189, ч. 1 ст. 255-2, ч.5 ст. 255. ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000482 від 12.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255-3, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-2, ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Установлено, що невстановлені особи, діючи спільно з членами злочинної організації ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (обвинувальний акт відносно яких розглядається судом), у період з грудня 2020 року по 07.03.2021, вчиняли протиправні дії, пов`язані з незаконним вимаганням грошових коштів від потерпілого ОСОБА_7 та поширювали злочинний вплив у суспільстві на території Одеського регіону.

Також, приблизно у лютому-березні 2021 року, невстановлена особа звернулась до ОСОБА_8 (обвинувальний акт відносно якого наразі розглядається судом), для застосування його злочинного впливу на ОСОБА_9 , здійснення погроз, застосування фізичного насилля та інших злочинних методів, спрямованих на незаконний примус потерпілого до повернення зазначеній невстановленій особі боргу у сумі 5500 доларів США.

Крім того, невстановлені особи, які діючи спільно з членами злочинної організації ОСОБА_10 (який перебуває у міжнародному розшуку), ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (обвинувальний акт відносно яких розглядається судом), та які здійснюють та поширюють у суспільстві злочинний вплив, 04.08.2022 організували, сприяли у проведенні та взяли участь у злочинному зібранні (сходці) на території ДУ «Одеський слідчий ізолятор», з використанням засобів зв`язку, для планування розподілу сфер злочинного впливу.

Крім того, встановлено факт діяльності на території м. Одеси та Одеської області злочинної організації під керуванням суб`єкта підвищеного злочинного впливу «вора в законі» ОСОБА_10 (який перебуває у міжнародному розшуку), до складу якої увійшли: ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 (обвинувальний акт відносно яких розглядається судом), ОСОБА_13 (який перебуває у міжнародному розшуку), ОСОБА_14 (обвинувальний акт відносно якого розглядається судом), ОСОБА_15 (який перебуває у міжнародному розшуку) та інші невстановлені особи, які поширювали злочинний вплив у суспільстві на території Одеського регіону.

Крім того, установлено, що член злочинної організації ОСОБА_14 (обвинувальний акт відносно якого розглядається судом) та інші невстановлені особи, здійснювали збут особливо небезпечних наркотичних засобів в ДУ «Одеська виправна колонія № 14».

Таким чином, з матеріалів досудового розслідування вбачається що невстановлені члени злочинної організації, створеної та керованої так званим «вором в законі» ОСОБА_10 , та інші невстановлені особи, які не входять до складу злочинного угруповання, продовжують діяти під керівництвом лідера злочинного угруповання на території Одеської області, з метою поширення та встановлення злочинного впливу у суспільстві, координації злочинної діяльності, наповнення так званого «воровського общака» та отримання незаконного прибутку за рахунок вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

На виконання доручення прокурора, щодо встановлення відомостей про осіб, причетних до участі спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень на території Одеської області та інших регіонів України, отримано інформацію про перелік осіб, які входять до кола, наближеного до так званого «вора в законі» ОСОБА_10 , а також які відповідно до свого статусу у кримінальному середовищі Одеського регіону, своїх переконань та образу життя, особистих якостей, підтримують неписані «воровські традиції», поширюють у суспільстві злочинний вплив або сприяють у його поширенні іншими суб`єктами, а також є особами, які діють під злочинним впливом так званих «ворів у законі», та які прямо чи опосередковано можуть бути причетними до вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень на території м. Одеси та Одеської області.

Так, серед таких осіб перебуває ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який в кримінальних колах позиціонує себе як «смотрящего» за Болградським районом.

04.04.2025 у період часу з 06 год. 10 хв. по 07 год. 52 хв. проведено санкціонований обшук на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси за місцем мешкання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виялено та вилучено:

- грошові кошти у кількості 140 банкнот номіналом 1000 гривень,

- 60 банкнот номіналом 500 гривень,

- 2 банкноти номіналом 100 доларів США,

- 3 банкноти номіналом 100 Євро,

- 4 банкноти номііналом 50 Євро,

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy A, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з номером телефону НОМЕР_3 ,

- мобільний телефон марки «Iphone Apple 7» з пошкодженням на склі.

04.04.2025 вилучені речі визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеса від 23.04.2025 клопотання про накладення арешту на вказане вилучене майно повернуто прокурору для усунення недоліків.

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні повторно звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Представник ОСОБА_16 , ОСОБА_17 - адвокат ОСОБА_4 на електронну адресу суду направила письмові заперечення, в судовому засіданні вказала, на те, що недоліки прокурором не усунуті. Пояснила, що ОСОБА_16 не є підозрюваним у кримінальному провадженні№0000482 від 12.07.2022, останнього було допитано 10.04.2025 в якості свідка, при цьому ОСОБА_16 повідомлено слідчого про те, що йому нічого не відомо про злочинну організацію ОСОБА_10 , нікого з зазначених слідчим осіб він не знає, окрім ОСОБА_18 , з яким він навчався ще у школі та з яким він не підтримує ніяких зв`язків. Зазначила, що адреса, за якою проведено обшук не є місцем мешкання ОСОБА_16 , останній проживає за місцем своєї реєстрації в Болградському районі, а за адресою проведення обшуку мешкають його батьки ОСОБА_17 і ОСОБА_19 , про що було повідомлено слідчому під час проведення обшуку. Також, зауважила, що слідчого було повідомлено про те, що мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy A, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з номером телефону НОМЕР_3 належить матері ОСОБА_16 ОСОБА_17 , яка не заперечувала проти його огляду під час обшуку. За таких обставин, на думку представника, слідчий, під час обшуку, повинен був на місці оглянути телефон ОСОБА_17 і не вилучати його. Також, слідчого було повідомлено про те, що грошові кошти, які вилучені під час обшуку є заощадженнями ОСОБА_17 , яка працює машиністом, а її чоловік ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом 1 групи безстроково та потребує стороннього догляду. Гроші, вилучені під час обшуку, є заощадженням подружжя, які вони збирали для того, щоб у разі необхідності витратити на лікування хворого чоловіка ОСОБА_17 . Другий вилучений мобільний телефон є старим телефоном ОСОБА_16 , яким він не користується і в якому також немає ніякої корисної інформації для слідства інформації. Просила відмовити у задоволенні клопотання та повернути вилучене майно власникам.

Відповідно ч.1 ст.2 КПК України до Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Так, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 (1952 рік) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно, ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;перелік і види майна, що належить арештувати;документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається, зі встановлених в судовому засіданні обставин, так як органом досудового розслідування перевірялась причетність ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255-3, ч.4 ст.189, ч. 1 ст. 255-2, ч.5 ст. 255. ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, 04.04.2025 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінюючи доводи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя констатує, що його зміст не містить відповіді на питання стосовно відношення власника вилученого майна - ОСОБА_17 (матері ОСОБА_16 ) до даного кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_17 не повідомлялась про підозру та не має будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Так, сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна між тим не обґрунтовує необхідності накладення арешту на вилучене майно, яке належить третій особі. Прокурором не доводиться в клопотанні, яке саме відношення та значення в рамках вказаного кримінального провадження має вищевказане майно, та сам власник зазначеного майна ОСОБА_17 .

Натомість, слідчим суддею встановлено що особа, яка за версією органу досудового розслідування може бути причетна до кримінального правопорушення ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає у Болградському районі Одеської області, а за адресою проведення обшуку мешкають його батьки ОСОБА_17 і ОСОБА_19 , про що було повідомлено слідчому під час проведення обшуку.

Так, стороною обвинувачення не доведено факт того, що вилучене майно могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містить на собі будь-які сліди злочину та може бути використано як доказ факту чи обставин кримінальної справи.

Положенням ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Посилання сторони обвинувачення на той факт, що вилучене майно є речовим доказом є формальним, без жодних обґрунтувань.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення не доведено відповідність вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майна, яке належить ОСОБА_17 до категорії речових доказів, й відповідно наявності підстав та мети для арешту такого майна, та в чому полягає необхідність в подальшому обмеженні прав останньої.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено, що остання має будь-яке відношення до кримінального правопорушення, яке є предметом розслідуваного кримінального провадження.

Таким чином, недоліки, які були визначені в ухвалі слідчого судді від 23.04.2025 року про повернення клопотання прокурору наразі не були усунуті. Посилання прокурора на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів є не доведеним та необґрунтованим.

Наведені обставини, на переконання слідчого судді, є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000482 від 12.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255-3, ч.4 ст.189, ч. 1 ст. 255-2, ч.5 ст. 255. ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Майно, тимчасово вилучене 04.04.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - грошові кошти у кількості 140 банкнот номіналом 1000 гривень, 60 банкнот номіналом 500 гривень, 2 банкноти номіналом 100 доларів США, 3 банкноти номіналом 100 Євро, 4 банкноти номііналом 50 Євро, мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy A, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з номером телефону НОМЕР_3 ,мобільний телефон марки «Iphone Apple 7» з пошкодженням на склі, на підставі п.2 ч.1 ст.169 КПК України, повернути власнику майна.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1