Справа № 645/3102/25
Провадження № 1-кп/645/409/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 358 КК України.

Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 15.05.2025 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 липня 2025 року включно.

10.06.2025 року через канцелярію та 11.06.2025 року продубльовано через систему «Електронний суд», до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із поміщенням у ДУ "Харківський слідчий ізолятор", без визначення розміру застави, в обґрунтування свого клопотання посилалася на навість ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи неможливість з об`єктивних причин викликаних збройною агресією РФ здійснення повного контролю кордонів на території України, з високою ймовірністю може переховуватись від органів досудового розслідування та суду шляхом залишення як свого постійного місця проживання так і взагалі території України, враховуючи наявність матеріальних ресурсів у вигляді незаконно отриманих грошових коштів за наслідком протиправної діяльності. Крім того, ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, а також те, що у разі засудження за вчинення інкримінованого злочину судом може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, будучи без запобіжного заходу, або при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від суду, з метою уникнення понесення можливого покарання, тому прокурор вважає, що будь - який інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того прокурор, зауважила, що ОСОБА_5 у разі не обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, достовірно розуміючи суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, з метою уникнення або пом`якшення покарання може впливати на свідків у даному провадженні. В свою чергу, обвинувачений чітко усвідомлює коло осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення ним та іншими причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення особами, таким чином може впливати на цих свідків шляхом їх залякування, або схиляти до дачі завідомо неправдивих показань стосовно нього.Також, прокурор просила не встановлювати розмір застави, оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Прокурор підтримала своє клопотання у судовому засіданні посилаючись на обставини викладені вище.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом зтим, просили змінити запобіжний захід із триманням під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою або визначити розмір застави, посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора та відсутність існування ризиків перелічених нею.

Прокурор заперечувала проти зміни запобіжного заходу.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання приходить до наступного.

Як зазначено у ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 177, ст. 331 КПК України, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК України та нетяжкого злочину передбаченого ч.3 ст. 358 КК України покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, з метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд, вважає, що є наявними підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, суд враховує, що з часу обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися підстави для застосування такого запобіжного заходу. Суд бере до уваги, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, ОСОБА_5 зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходить з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

За результатами встановлених судом обставин, з метою забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, що дає підстави для визнання необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою та неможливість зміни обвинуваченому обраного запобіжного заходу вартою на іншій запобіжний захід, такий що не пов`язаний з триманням під вартою або його скасування.

Судом враховується тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочині, що у сукупності з іншими обставинами справи дає підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе запобігти ризикам та з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 114-1 Кримінального кодексу України, таким чином до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 62, 314-316, 177, 197, 331 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначення розміру застави - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді триманння під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 серпня 2025 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1