Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2111/25

Номер провадження: 1-кс/511/764/25

01.07.2025 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМАРК АГРО», на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

Учасники розгляду скарги:

адвокат ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вказана скарга через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», згідно якої адвокат ОСОБА_3 просив:

-визнати незаконною та скасувати постанову слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000006 від 31 травня 2025 року про відмову у визнанні ТОВ «ВІТМАРК АГРО» потерпілим;

-зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0000006 від 31 травня 2025 року повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 про залучення до провадження ТОВ «ВІТМАРК АГРО» у якості потерпілого, з урахуванням висновків та мотивів викладених в ухвалі слідчого судді.

Стислий виклад обгрунтування скарги.

31 травня 2025 року на підставі заяви адвоката ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ТОВ «ВІТМАРК АГРО», розпочалось досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000006, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.

9 червня 2025 року до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області було подано заяву про залучення ТОВ «ВІТМАРК АГРО» до провадження як потерпілого.

24 червня 2025 року було отримано постанову слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим ТОВ «ВІТМАРК АГРО», яка мотивована тим, що до матеріалів провадження додані договори та додатки до них від ТОВ «Вітмарк АГРО», у яких явно не виражено отриману майнову шкоду контрагента.

Поряд з цим адвокат ОСОБА_3 вважає оскаржувану постанову безпідставною та такою, що не містить належного обґрунтування.

Стислий виклад позиції учасників розгляду скарги.

Адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду скарги.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 31 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.

Пункт п`ятий частини 1 статті 303 КПК України визначає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до пункту 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частина п`ята статті 40 КПК України регламентує, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до статті 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

При дослідженні оскаржуваної постанови, слідчий суддя критично ставиться до мотивів слідчого щодо відмови у визнанні потерпілим, оскільки КПК України не вимагає від потерпілої особи доведення суми матеріальної шкоди, вона встановлюється в ході проведення досудового розслідування.

Водночас, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що пункт шостий частини 2 статті 242 КПК України визначає, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Вмотивованість постанови це вимога до органу досудового розслідування письмово у своєму рішенні наводити, пояснення про наявність чи відсутність фактів, які є основою певного висновку. При цьому «вмотивованість» це оціночне поняття, оскільки в кожному конкретному випадку рішення повинно містити мотиви, які грунтуються на наявних матеріалах кримінального провадження та бути достатніми для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів певного учасника кримінального провадження.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», вирішуючи питання про визнання особи потерпілим, особа, яка розглядає таке звернення має з`ясувати, яку конкретно шкоду заподіяно їй злочином (моральну, фізичну чи майнову), і зазначити це в постанові. У разі установлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондувалися з нормами ч. 5 ст. 55 КПК України, адже таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути умотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Слідчий суддя вважає необхідним зауважити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року (п.74), Трубніков проти Росії від 05 липня 2005 року (п.93) «виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці та є неприйнятним, оскільки він позбавлений можливості приймати участь в ході розслідування. Незважаючи на те, що певні слідчі дії були здійснені за скаргами заявника до вищестоящого прокурора, він був позбавлений у доступі до матеріалів справи. Його ніколи не повідомляли або не обговорювали з ним можливі докази або запропонованих свідків. Заявник не отримував жодної інформації про хід слідства, і тільки через 8 місяців від дати закриття справи він отримав копію остаточного рішення».

На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000006, слідчий суддя вбачає правові підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Водночас інші вимоги скарги суперечать приписам частини 2 статті 307 КПК України.

Окрім того, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 2930 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Керуючись статтями 55, 220, 303, 304, 306, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТМАРК АГРО», на постанову про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000006 від 31 травня 2025 року про відмову у визнанні ТОВ «ВІТМАРК АГРО» потерпілим.

Зобов`язати слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , іншу уповноважену особу, повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 про залучення до провадження ТОВ «ВІТМАРК АГРО» у якості потерпілого.

В іншій частині відмовити.

Роз`яснити, що органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1