Справа № 642/7298/23
Провадження № 1-кп/642/53/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд міста Харкова в складі :

Головуючого ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001575 від 19.10.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комсомольського, Зміївського району, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, що зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

19.10.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Знаходячись на кухні вищевказаного вказаного будинку, приблизно о 13 годині 15 хвилин на ґрунті побутових відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 сталася сварка внаслідок чого у ОСОБА_7 виникли особисті неприязні відносини до ОСОБА_4 і умисел, направлений на заподіяння тому смерті.

ОСОБА_7 продовжуючи та бажаючи подальший розвиток конфлікту з ОСОБА_4 , помітив, що на столі кухні лежить ніж, після чого підійшов до столу та взяв його до правої руки, наблизився до потерпілого ОСОБА_4 , з метою та умислом направленим на заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, що знаходяться у причинному зв`язку з діянням, діючи умисно, наніс один удар в живіт предметом, який має колючо - ріжучі властивості для побутових потреб потерпілому ОСОБА_4 , після чого потерпілий разом з ОСОБА_7 впали на підлогу, а ОСОБА_7 , бажаючи настання смерті ОСОБА_4 продовжив свої злочинні дії та наніс ще один удар своєю правою рукою в якій тримав ніж в область задньої поверхні грудної клітки останнього, а також наніс удар ножем в задню частину тулуба.

В цей час, побачивши, що ОСОБА_7 розмахує ножем та має реальний намір вбити ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , який також в цей час перебував поруч, пов`язав ОСОБА_7 , при цьому підібравши ніж останнього, позбавивши можливості доведення свого злочинного умислу до кінця.

Згідно висновку експерта №12-14/591-А/23 від 03.11.2023 року у ОСОБА_4 встановлені наступні тілесні ушкодження:

-проникаюче до лівої плевральної порожнини колото-різане поранення грудної клітини із ушкодженням лівої легені з локалізацією рани на задній поверхні грудної клітки, яке ускладнилось зовнішньою кровотечею та лівобічним гемопневмотороксом, а також проникаюче до черевної порожнини колоте - різане поранення живота із ушкодженням третього сегменту печінки, лівого куполу діафрагми та передньої стінки шлунку з локалізацією рани на передній черевній стінці, яке ускладнилось зовнішньою кровотечею та гемоперітонеумом, як у сукупності так і поодинці, належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.1 «а», п. 2.1.2, п. 2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

-непроникаюче, сліпе колото-різане поранення поперекової ділянки, яке належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розклад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), відповідно до п. 2.3.2 «а», п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав всі дії, які вважав необхідними для завершення свого умислу до кінця, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті, однак кримінальне правопорушення не було завершено з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що того ж дня, вчасно було вжито заходів до госпіталізації потерпілого ОСОБА_4 до медичної установи до КНП «МКЛ ШНМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, де йому надано своєчасну медичну допомогу, яка полягала в операційних заходах, завдяки проведенню яких, врятовано життя ОСОБА_4 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України доводиться зібраними в кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого йому злочині визнав частково та показав, що разом з ОСОБА_4 та іншими чоловіками вони тимчасово проживали у реабілітаційному центрі за адресою : м. Харків, вул. Верхня Гиївська, 108. До нього там почали ставитися негідно, його били, давали якісь пігулки, від яких в нього були галюцинації, не випускали на двір. Потерпілий став чіплятися до нього. Їх розмова переросла у конфлікт, а потім і у бійку. Так, в той день він знаходячись на кухні, підійшов до столу відрізати шматок хліба, але схаменувся від того, що ОСОБА_4 накинувся на нього, вдарив його кулаком, а йому нічого не залишалось як взяти ніж та відлякати його, він кричав, що його не чіпали, вже почав уходити від нього, розмахуючи ножем вдарив його з першого разу в живіт, однак потерпілий його завалив та вони ще билися. Коли потерпілий лежав на ньому, та душив, він на розмах, злякавшись за своє здоров`я та життя, лежачи та тримаючи у руці ніж, наніс два удари в область задньої поверхні грудної клітки останнього, а також наніс удар ножем в задню частину тулуба, а потім забіг чоловік, сказав викинути з його рук ножа, що він і зробив, його зв`язали, а потерпілий пішов звідти. Ніхто з присутніх, як сталося не бачив, тому що несподівано. Потім викликали поліцію та швидку, а його затримали працівники міліції за те, що він підрізав потерпілого. Ніж, яким він наніс удари ОСОБА_4 був вилучений.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні стверджував, що у нього в голові було якесь запаморочення, що негативно вплинуло на свідомість та можливість адекватно мислити та розуміти оточуючу обстановку «мені там стало погано, я був у напівосудному стані після тривалого запою, мене підглючувати починало, пересувався по стінах».

Отже, посилання на його хворобливий стан, суд не приймає до уваги і розцінює їх як позицію захисту обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину в тому, що він наніс потерпілому удари ножем в цілях самооборони, але перевищив її. Не дивлячись на таке часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні злочину при встановлених судом обставинах доводиться наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні показав, що він познайомився з ОСОБА_7 , в реабілітаційному центрі, після того, як його відшукали та дали притулок. Протягом 3-4 діб вони кожного дня зустрічалися, ОСОБА_7 весь час марив час від часу, бо виходив з алкогольної залежності. Був випадок, коли він зчепився з нашим постояльцем, і його не могли втихомирити. Потім він заспокоювався, і через деякий час вкотре порушував розпорядок у центрі. Одного дня, в подальшому між ним та ОСОБА_7 стався конфлікт на грунті того, що начебто його не випускали, який гадав, що саме в нього знаходяться ключи від будинку центру, в ході якого ОСОБА_7 схопив ножа і наніс йому спочатку один прицільний удар в живіт, і два хаотичні удари ножем по різним частинам тіла. Він захищався руками від ударів ножем. Зазначає, що впав не відразу, тому як щось вилізло зсередини, це були внутрішньо органи, які йому довелося тримати стоячи на вазі. Вказав, що не очікував цього удару. ОСОБА_7 махав рукою, в якій тримав ніж, а потім його дії були припинені, їх обох розтягнули, та зв`язали нападника, який сам не стримувався, поки його не зупинили, бо той бігав наче скажений. Тому вважати, що в останнього не будо умислу на вбивство помилково. На його думку, якщо ОСОБА_7 був адекватний, то б не здійснив удар в життєво важливий орган, як йому спочатку здалося, в область серця. Подальші події він не дуже пам`ятає, оскільки майже втрачав свідомість, але самостійно йшов назустріч до карети швидкої, що і зробив насилу.Вважає, що обвинувачений розумів небезпечність свого діяння, передбачав суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті та бажав їх настання, проте не довів злочин до кінця з причин, які від нього не залежали.

Покази потерпілого ОСОБА_4 , дані ним в судовому засіданні, повністю узгоджуються з його показами, даними в ході слідчого експерименту 03.11.2023 року, що вбачається з протоколу. (т.1 а.с. 120-125)

Показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що саме він 14.10.2023 року привів з автостанції Центрального ринку ОСОБА_7 , який лежав на лавочці у нетверезому вигляді, та привів його до центру з ціллю протверезіння, яке полягає в тому, щоб вийти зі стану в якому той знаходився. Оскільки мета центру лежить у допомозі особам, які є залежні, тому все в ньому побудовано заздалегідь на любові до ближнього. В центрі дійсно перебувають особи, які потребують адаптації до умов нормального співіснування у суспільстві, вони є віруючи люди. ОСОБА_7 намагались привести до нормального стану, його годували, забезпечили чистою постіллю, похмеляли. Однак, його збуджений стан привів до того, що той не бажав прислухатись до оточуючих, які ніякого насильства до нього не застосовували. Зі слів та після подій, що сталися дізнався про конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , який був поваром у цьому реабілітаційному центрі. Саме те, свідком чого йому довелось бути, це побачене ним, коли вже у кріслі сидів потерпілий, та тримався за живіт, а обвинувачений лежав зі зв`язаними руками. Тоді, він особисто викликав поліцію, а швидку викликав також господар будинку ОСОБА_10 .

Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні показав, що ОСОБА_7 був у реабілітаційному центрі до подій 3-4 дні, поводив себе не зовсім нормально, ОСОБА_4 як повар, запропонував випити чаю, конфлікт розпочався навіть не знає з якої причини, чув якусь суперечку на кухні, аж потім ОСОБА_7 здійснив напад на ОСОБА_12 , взявши в руки ніж, і наніс йому удар в область живота, той взявся за живіт та пішов в кімнату. Все, що бачив вже сприймав як наслідки події, коли вийшов з туалету, і все скінчилося, а ОСОБА_7 прийшлось зв`язати. Ударів нанесення ножем не бачив.

Допитані судом свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вказали, що не були очевидцями спричинення потерпілому тілесних ушкоджень та дали показання щодо обставин події до вчинення злочину та після нього.

Показами свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що він був присутнім вже під час того, як ОСОБА_7 та ОСОБА_4 почали борсатися між собою. Коли ОСОБА_7 вдарив потерпілого, а саме наніс удар позаду в область спини, він забіг і звалив обвинуваченого та зв`язав. Навряд чи той зміг би вбити ОСОБА_4 , тому що йому б це зробити ніхто не дав, в процесі бійки потерпілий не міг вже ніяких дій здійснити, бо втрутившись, він почав їх розтягати, потерпілий з його погляду був внизу. Вказує, що якщо ОСОБА_7 підрізав людину, тоді як потерпілий міг його душити, коли його пірнули ножем. Ніж був відкинутий, а він його підібрав, фактично знаряддя вже було поза зоною досяжності для подальших дій.Зазначив, що рана у потерпілого була серйозна і в разі ненадання кваліфікованої медичної допомоги одразу після події була велика ймовірність настання смерті потерпілого.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину доводиться також письмовими матеріалами кримінального провадження:

- витягом з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.12.2023 про надходження 19.10.2023 о 13.15 години повідомлення від «102», про те, що за адресою : м. Харків, вул. Верхня Гиївська, 108, невстановлена особа нанесла тілесні ушкодження предметом зовні схожим на ніж ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме проникаюче поранення живота. (т.1 а.с. 87)

- протоколом огляд місця події від 19.10.2023 та фото таблицею до нього, згідно якого було оглянута територія приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу господаря ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 88, 89-97)

- довідкою КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради про тілесні ушкодження ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 98)

- протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину (т. 1 а.с. 99-101)

- постановою про визнання речовими доказами предметів та речей, виявлених під час огляду місця події в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . (т. 1 а.с. 102-103)

- ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 про накладення арешту на ніж загальною довжиною 28 см, довжина клинка - 17,5 см, із написом «Нерж СССР» із речовиною бурого кольору (РБК) (поміщено до одного паперового конверту із пояснювальним написом), один ніж загальною довжиною 33 см, довжина клинка - 19,5 см. із написом «Kaiserhoff chef knife» (поміщено до одного паперового конверту із пояснювальним написом), один ніж загальною довжиною 19 см, довжина клинка - 7 см, із написом «Peterhof classic» (поміщено до одного паперового конверту із пояснювальним написом), кофта чоловіча сірого кольору із написом «Suicidel bomber» із слідами речовини бурого кольору (РБК), та має поріз спереду на відстані 35 см від нижнього краю та на відстані 16 см від лівого бокового шва, також мається поріз із протилежного боку кофти (поміщено до однієї картонної коробки із пояснювальним написом), футболка жовтого кольору із написом «Adidas», зі слідами речовини бурого кольору та має поріз спереду на відстані 35 см від нижнього краю та на відстані 9 см від лівого бокового шва (поміщено до однієї картонної коробки пояснювальним написом), сліди рук відкопійовані на одному відрізку липкої стрічки (поміщено до одного сейф-пакету №2360624 із пояснювальним написом), (вилучені з ножу загальною довжиною 28 см, довжина клинка - 17,5 см, із написом «Нерж СССР» із речовиною бурого кольору (РБК)). (т.1 а.с 114-116)

- заявою ОСОБА_4 , в якому останній просив прийняти міри до ОСОБА_7 , який 19.10.2023 наніс йому тілесні ушкодження, внаслідок яких він доставлений до лікарні. (т. 1 а.с. 117)

- висновком експерта № 12-14/591-А/23 від 03.11.2023, згідно якого у гр. ОСОБА_4 , 55 років, має місце проникаюче до лівої плевральної порожнини колото-різане поранення грудної клітини із ушкодженням лівої легені з локалізацією рани на задній поверхні грудної клітки, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та лівобічним гемопневмотораксом (скупченням повітря та кровотечою у плевральну порожнину), а також проникаюче до черевної порожнини колото-різане поранення живота із ушкодженням III сегменту печінки, лівого куполу діафрагми та передньої стінки шлунку з локалізацією рани на передній черевній стінці, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та гемоперітонеумом (кровотечою у черевну порожнину). Крім того у гр. ОСОБА_4 , 55 років, має місце непроникаюче, сліпе колото-різане поранення поперекової ділянки. можливо клинка ножа, індивідуальні особливості травматичної поверхні якого в ушкодженнях не відобразилися. За строком давності: характер та вигляд ушкоджень, а також клінічна картина, що описана у медичній документації, не виключає можливості їх утворення 19.10.2023 року, в час та при обставинах, що зазначений в постанові слідчого. Згідно медичної карти № 18319 стаціонарного хворого відділення політравми КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, з приводу колото-різаних поранень, що діагностовано у гр. ОСОБА_4 , проведено хірургічне лікування у вигляді ПХО ран із їх ушиванням, а також торакоцентез та дренування лівої плевральної порожнини за Бюлау за життєвими показниками та лапротомія, з ревізією та ушиванням рани шлунку, печінки та діафрагми. За ступенем тяжкості: - проникаюче до лівої плевральної порожнини колото-різане поранення грудної клітини із ушкодженням лівої легені з локалізацією рани на задній поверхні грудної клітки, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та лівобічним гемопневмотораксом, а також проникаюче до черевної порожнини колото-різане поранення живота із ушкодженням I сегменту печінки, лівого куполу діафрагми та передньої стінки шлунку з локалізацією рани на передній черевній стінці, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та гемоперітонеумом, як у сукупності так і поодинці, належить до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.1. «а», п. 2.1.2, п. 2.1.3. «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 та непроникаюче, сліпе колото-різане поранення поперекової ділянки належить до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що СПРИЧИНИЛИ за собою короткочасний розлад здоров?я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), відповідно до п. 2.3.2. «а», п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. Встановити силу завданих травматичних впливів (ударів) клинка ножа, що призвело до проникаючого до лівої плевральної порожнини колото-різаного поранення грудної клітини та проникаючого до черевної порожнини колото-різаного поранення живота, а також сліпого колото-різаного поранення поперекової ділянки, які маються у гр. ОСОБА_4 , по наявним судово-медичним даним не представляється можливим, проте, можна припустити, що сила ударів була достатня для утворення вищезазначених тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію колото-різаних поранень (на задній поверхні грудної клітки, на передній черевній стінці та в поперековій ділянці), хід ранових каналів, можна встановити, що в момент отримання ушкоджень положення потерпілого відносно нападника змінювалося, тобто, потерпілий знаходився у вертикальному або близькому до нього положенню і був звернений як передньою так і задньою поверхнею тіла до нападника, відповідно до поверхні ушкодження. Локалізація колото-різаного поранення на грудній клітині по задній поверхні та в області попереку, що має місце у гр. ОСОБА_4 , не доступна для спричинення його власною рукою, однак, локалізація колото-різаного поранення на животі доступна для спричинення гр. ОСОБА_4 його рукою. Не виключається, що після отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_4 міг знаходитися у свідомості та чинити які-небудь активні самостійні дії, однак, встановити їх об?єм та тривалість не є можливим. Наявний причинний зв?язок із тілесним ушкодженнями, що встановлені у гр. ОСОБА_4 , та обставинами, які зазначені у постанові слідчого. Група крові гр. ОСОБА_4 , згідно медичної карти № 18319 стаціонарного хворого відділення політравми КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, - А?(ІІ). Згідно даних з медичної карти № 17337 стаціонарного хворого відділення політравми КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР відомо, що при дослідженні крові гр. ОСОБА_4 , газохроматографічним методом, на момент госпіталізації у лікувальний заклад, етиловий спирт не виявлений. Питання №10 «Чи могли виявлені тілесні ушкодження утворитися ОСОБА_4 в результаті падіння з висоти власного зросту?» в даному випадку не доцільне. (т.1 а.с. 118-119)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.11.2023 за участю потерпілого ОСОБА_4 та ілюстративним матеріалом до нього, згідно якого потерпілий показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень. (т.1 а.с. 120-125)

- висновком експерта № 12-14/606-А/23 від 06.11.2023, згідно якого враховуючи дані Висновку експерта № 12-14/591-A/23 та дані з протоколів слідчого експерименту, у відповідь на поставлені слідчим питання, приходжу до висновку, що механізм утворення тілесних ушкоджень (проникаюче до лівої плевральної порожнини колото-різане поранення грудної клітини із ушкодженням лівої легені з локалізацією рани на задній поверхні грудної клітки, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та лівобічним гемопневмотораксом, а також проникаюче до черевної порожнини колото-різане поранення живота із ушкодженням сегменту печінки, лівого куполу діафрагми та передньої стінки шлунку з локалізацією рани на передній черевній стінці, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та гемоперітонеумом; та непроникаюче, сліпе колото-різане поранення поперекової ділянки), що мають місце у гр. ОСОБА_4 , 55 років, не суперечить об?єктивним судово-медичними даними відповідно строку та способу їх утворення, на який вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту за його участю в частині обставин, часу та локалізації травматичних впливів нападника - а саме ударів клинком ножа не область живота та спини. (т. 1 а.с. 126-127)

- висновком експерта № 15-12/ № 706-ДМ/Ц/2023р. від 08.11.2023 та таблицею до нього, згідно якого групова належність крові потерпілого ОСОБА_4 - А (II) з ізогемаглютинином анти-в. В результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа 3 пластмасовим руків?ям (ніж № 3) , вилученого при огляді місця події за адресою м. Харків, вул. Велика Гиївська, 108, встановлено наступне: - на клинку ножа знайдені сліди крові людини групи А (II) 3 ізогемаглютинином анти-В, походження якої потерпілого ОСОБА_13 , не виключається; від - на руків?ї ножа слідів крові та потожирових накладень.(т. 1 а.с. 129-134)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.11.2023 за участю ОСОБА_7 та ілюстративним матеріалом до нього, згідно якого останній показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (т.1 а.с. 135-140)

- висновком експерта № 12-14/616-А/23 від 08.11.2023, згідно якого враховуючи дані Висновку експерта № 12-14/591-А/23 та дані з протоколу слідчого експерименту, у відповідь на поставлені слідчим питання, приходжу до висновку, що механізм утворення проникаючого до черевної порожнини колото-різане поранення живота порома, ушкодженням III сегменту печінки, лівого куполу діафрагми та передньої стінки шлунку з локалізацією фрали в рани на передній черевній стінці, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та гемоперітонеумом, що має місце у гр. ОСОБА_4 , 55 років, не суперечить об?єктивним судово-медичними даними відповідно строку та способу його утворення, на який вказує підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участю в частині обставин, часу та локалізації травматичного впливу - а саме удару клинком ножа в область живота. Щодо утворення проникаючого до лівої плевральної порожнини колото-різаного поранення грудної клітини із ушкодженням лівої легені з локалізацією рани на задній поверхні грудної клітки, а також непроникаючого, сліпого колото-різаного «поранення поперекової ділянки, що мають місце у гр. ОСОБА_4 , 55 років, то локалізація завданих ударів клинка ножа підозрюваним ОСОБА_7 , а також положення потерпілого відносно нападника неспівладає із механізмом, що відтворений підозрюваним ОСОБА_7 під час слідчого експерименту від 07.11.2023 року. (т.1 а.с. 141-142)

- висновком експерта № 14/2484-ДМ/23, згідно якого кров ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належить до групи А ізогемаглютиніном анти- В.(т. 1 а.с. 144)

- висновком експерта № 14/2485-ДМ/23 та таблицею до нього, згідно якого на спортивному джемпері (об?єкти №№1,2), вилученому в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_4 , не виключається, оскільки згідно ксерокопії відповіді з міської клінічної лікарні І та НМД ім. проф. ОСОБА_14 від 30.10.2022р. на запит старшого слідчого ОСОБА_15 , групова приналежність крові потерпілого гр-на ОСОБА_4 - A?(IІ).(т. 1 а.с. 146-147)

- висновком експерта № 14/2502-ДМ/23 та таблицею до нього, згідно якого на підставі відповіді міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 01.11.2023 на запит слідчого від 30.10.2023 № 13187, групова приналежність крові гр.-га ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - A?(IІ).Група крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти- В. В змиві з підлоги кімнати № (об?єкт №), вилученому в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Верхня Гиївська, 108, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виключається. Крім того, не можна виключити можливості походження даної крові і від підозрюваного ОСОБА_7 , за умови наявності у нього на час вказаної події тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечею.(т. 1 а.с. 149-150)

- висновком експерта № 12-14/633-А/23 від 14.11.2023, згідно якого враховуючи дані Висновку експерта № 2-14/591-А/23 та надані на дослідження ножі (ніж №1, ніж №2, ніж №3), що вилучені за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідь на поставлене слідчим питання, приходжу до висновку, що проникаюче до лівої плевральної порожнини колото-різане поранення грудної клітини із ушкодженням лівої легені з локалізацією рани на задній поверхні грудної клітки, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та лівобічним гемопневмотораксом, а також проникаюче до черевної порожнини колото-різане поранення живота із ушкодженням III сегменту печінки, лівого куполу діафрагми та передньої стінки шлунку з локалізацією рани на передній черевній стінці, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та гемоперітонеумом; та непроникаюче, сліпе колото-різане поранення поперекової ділянки, що мають місце у гр. ОСОБА_4 , 55 років, могли клинка кухонного ножа з пластмасовим білим руків?ям (ніж №3). (т.1 а.с. 151-152)

- висновком судово-психіатричного експерта № 327 від 04.12.2023 відповідно до якого ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т. 1 а.с. 153-157)

- постановою про визнання речовими доказами, з квитанцією №3597, а саме: ніж загальною довжиною 28 см, довжина клинка - 17.5 см. із написом «Нерж СССР» із речовиною бурого кольору (РБК) (поміщено до одного паперового конверту із пояснювальним написом), один ніж загальною довжиною 33 см, довжина клинка - 19,5 см, із написом «Kaiserhoff chef knife» (поміщено до одного паперового конверту із пояснювальним написом), один ніж загальною довжиною 19 см, довжина клинка - 7 см, із написом «Peterhof classic» (поміщено до одного паперового конверту із пояснювальним написом), кофту чоловічу сірого кольору із написом «Suicidel bomber» із слідами речовини бурого кольору (РБК), та має поріз спереду на відстані 35 см від нижнього краю та на відстані 16 см від лівого бокового шва, також мається поріз із протилежного боку кофти (поміщено до однієї картонної коробки із пояснювальним написом), футболку жовтого кольору із написом «Adidas», зі слідами речовини бурого кольору та має поріз спереду на відстані 35 см від нижнього краю та на відстані 9 см від лівого бокового шва (поміщено до однієї картонної коробки із пояснювальним написом), сліди рук відкопійовані на одному відрізку липкої стрічки (поміщено до одного сейф-пакету N? 2360624 із пояснювальним написом), (вилучені з ножу загальною довжиною 28 см, довжина клинка - 17,5 см, із написом «Нерж СССР» із речовиною бурого кольору (РБК), змив РБК з підлоги в кім N?l, який поміщений до паперового конверту з написами учасників слідчої дії, змив РБК з підлоги, який поміщений до паперового конверту з написами учасників слідчої дії, зразок крові на марлі гр. ОСОБА_7 до висновка експерта N?14/2484-Дм. (т.1 а.с 158-159,160)

Недопустимості вищеперелічених доказів згідно з вимогами ст.ст. 87-89 КПК України суд не встановив, оскільки всі докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, суд не встановив. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду, під час розгляду справи не встановлено.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

При цьому, Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_11 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України, вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними, а також достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Водночас, визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, суд зазначає, що обвинувачений:

- обрав знаряддям вчинення злочину ніж, тобто знаряддя з властивостями гострорізальних предметів, а тому була велика ймовірність того, що під час їх застосування можливо заподіяти смерть людині;

- без будь-якої причини, використовуючи малозначний привід, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, завдав потерпілому ОСОБА_4 ряд ударів ножем, утому числі у життєво важливі органи;

- заподіяв зазначені удари, не надав потерпілому медичної допомоги, не викликав швидку, а навпаки, де довів свої дії через припинення їх особами, яким чинив опір, що безумовно вказує на спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілого та бажання настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті від вчиненого ним діяння.

З огляду на це суд вважає, що сукупність наведених у вироку доказів, а також надана їм оцінка переконливо свідчать про те, що поведінка ОСОБА_7 до та після вчинення злочину, механізм, характер, локалізація і спосіб завдання тілесного ушкодження вказують на спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілого, а тому його доводи про необхідність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України є необґрунтованими.

Так, ОСОБА_7 вчиняв щодо потерпілого умисні удари, усвідомлював зміст і характер вчинюваних дій, бажав завдати численні удари з такою силою і в ті органи, ураження яких призвело б до заподіяння смерті, за таких обставин не вбачається спрямованості умислу лише на спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Судом, дії ОСОБА_7 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не доведеному до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Про що свідчать знаряддя злочину у виді ножа, локалізація поранення в область грудної клітини зліва, де знаходиться серце, зі значною силою, поведінка обвинуваченого після діяння, а саме факт припинення його дій сторонньою особою, що тримала його, зв`язавши руки.

Відтак, аналізуючи досліджені докази, з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, а кваліфікацію його дій вважає правильною.

При цьому звернув увагу на те, що матеріалами провадження не встановлено протизаконного насильства з боку потерпілого, яке за характером створювало б у засудженого право на необхідну оборону.

Вказані обставини переконують суд, що обвинувачений умисно намагався позбавити життя потерпілого, при цьому, використовуючи свою явну перевагу над потерпілим, оскільки ОСОБА_7 в руках тримав ніж.

На переконання суду, усі дії ОСОБА_7 вказують на те, що обвинувачений бажав настання смерті ОСОБА_4 , що спричинення ним удару у життєво-важливий орган потягне за собою смерть останнього і такі його дії не призвели до смертельного наслідку лише завдяки діям свідка, який перебував поряд та відразу після нанесення першого удару вжив заходів для припинення активних дій обвинуваченого, що під час судового розгляду не заперечував і сам обвинувачений. Далі було надано своєчасну медичну допомогу, завдяки проведенню якої, врятовано життя ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини.

При цьому суд критично оцінює позицію обвинуваченого, вважаючи її такою, що спрямована на ухилення від відповідальності.

Суд наголошує, що визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події.

Так, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Необхідний причинний зв`язок відображає закономірності розвитку об`єктивного світу, де причина сама в собі містить реальну можливість настання відповідного наслідку. За таких обставин суб`єкт здатен передбачати розвиток природного перебігу подій як закономірних явищ. Вчиняючи ті або інші дії, що із закономірністю тягнуть за собою настання певних наслідків, людина здатна їх передбачити як невідворотний чи можливий результат своїх дій, і саме тому необхідний причинний зв`язок має кримінально-правове значення, а суспільно небезпечні наслідки, заподіяні діянням особи, ставляться їй у провину.

Ознаки суб`єктивної сторони й особливості психічного ставлення винуватої особи встановлюються судами з урахуванням об`єктивних умов вчинення діяння, за встановленими фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, на підставі доказів, зібраних у порядку, передбаченому КПК України, та оцінених відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

При встановленні форми та виду вини суд у кожному конкретному випадку виходить з аналізу всіх зібраних у справі доказів, сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховує характер і спосіб його вчинення, інтенсивність і спрямованість протиправного впливу, кількість і локалізацію на тілі потерпілої особи тілесних ушкоджень, причини припинення протиправних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, інше.

Визначальним для кваліфікації кримінального правопорушення з матеріальним складом є суб`єктивне ставлення винуватого до наслідків своїх дій.

У аспекті встановлення підстави кримінальної відповідальності, юридичної оцінки суб`єктивного ставлення до вчиненого, суд мав враховувати, що за ступенем конкретизації у свідомості суб`єкта передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків виокремлюють визначений (пов`язаний із передбаченням конкретного наслідку) і невизначений (альтернативний) умисли, коли свідомістю винного охоплюється можливість настання двох або більше альтернативних наслідків. Небажання смерті потерпілого не виключає умисної вини. При невизначеному умислі, різновидом якого є альтернативний умисел, кваліфікація здійснюється в залежності від тих наслідків, які були фактично заподіяні.

Як встановлено, ОСОБА_7 не заперечував факту нанесення удару ножем у ліву частину грудної клітки ОСОБА_4 , проте стверджував, що умислу на позбавлення його життя не мав.

Пояснював, що хотів тільки налякати потерпілого, оскільки вважав, що він причетний до його побиття та знущань з нього, бо йому не надавали вийти на подвір`я подихати повітрям, однак не розраховував, що ніж так легко увійде до тіла людини і так станеться як сталося, бо не хотів цього.

Судом враховано спосіб заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, а саме те, що знаряддям злочину ОСОБА_7 обрав гострий ніж (загальною довжиною 28 см, довжина клинка - 17,5 см), яким він наніс ОСОБА_4 цілеспрямований удар в грудну клітку зліва, де розташовані життєво важливі органи. При цьому, ніж увійшов глибоко в тіло потерпілого, спричинивши колото-різане поранення грудної клітини із ушкодженням лівої легені з локалізацією рани на задній поверхні грудної клітки, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та лівобічним гемопневмотораксом (скупченням повітря та кровотечою у плевральну порожнину), а також проникаюче до черевної порожнини колото-різане поранення живота із ушкодженням III сегменту печінки, лівого куполу діафрагми та передньої стінки шлунку з локалізацією рани на передній черевній стінці, яке ускладнилося зовнішньою кровотечою та гемоперітонеумом (кровотечою у черевну порожнину), що свідчить про застосування засудженим значної сили. Такий характер та локалізація тілесних ушкоджень ставить під сумнів версію засудженого про те, що він заподіяв глибоке ножове поранення ненавмисно. Крім того, ОСОБА_7 бажав помститись ОСОБА_4 , тобто він перебував у збудженому емоційному стані, який спонукав його до активних, цілеспрямованих злочинних дій. Причиною припинення яких була лише раптова реакція свідка.

Той факт, що в результаті спричиненого ОСОБА_7 удару ножем в грудну клітку потерпілому настали наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, не може безумовно свідчити про відсутність у засудженого умислу на спричинення смерті ОСОБА_4 , оскільки це не сталося лише через те, що потерпілий був виявлений свідком ОСОБА_8 , який припинив дії обвинуваченого та йому своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Показання обвинувачений ОСОБА_7 , постійно змінював, щодо замаху ножем вдруге та не спричинення подальших цілеспрямованих ударів внаслідок того, що його дії вже були хаотичними, а самостійно позбавившись ножа, він відкинув його подалі у зв`язку з активним опором ОСОБА_8 , який безпосередньо втрутився до подій.

З показань свідка ОСОБА_8 (сторони обвинувачення) вбачається, що він був безпосередньо на місці поруч та стверджував про свою участь у зазначеній події.

Ці показання є відомостями про події, які цей свідок сприймав безпосередньо.

Кожен із свідків сторони обвинувачення давав показання щодо тих обставин, які він бачив та чув у певний проміжок часу зазначеної події зі свого місця перебування. Також певне значення у цьому випадку має особисте сприйняття свідками побаченого та почутого.

Так, ОСОБА_11 давав показання, про те, який був розвиток подій, щодо потерпілого ОСОБА_4 , зазначаючи, про наслідки, які настали в результаті припинення активних дій ОСОБА_7 свідком ОСОБА_8 .

Тобто, крім обставин, які стали відомі йому від інших осіб, він давав показання й щодо обставин, які в сукупності з іншими могли бути враховані для доведення або, навпаки, спростування певного факту.

Суд, зіставивши показання потерпілого та свідків з іншими наявними у справі доказами, визнає їх допустимими (зокрема, з даними протоколів слідчих експериментів, огляду місця події), та даючи правову оцінку щодо достатності цих показань у сукупності з ними, вважає їх достатніми для доведення вини обвинуваченого. Це саме стосується і показань потерпілого, допитаних свідків сторони обвинувачення та свідків, від яких прокурор відмовився, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_16

ОСОБА_7 , будучи агресивно налаштованим по відношенню до потерпілого, бажаючи йому помститись через знущання над ним, як людиною, що заслуговує на повагу до себе, наніс ОСОБА_4 із значною силою удар ножем з довжиною леза близько 17,5 см. у життєво важливий орган - грудну клітку зліва, та намагався нанести ще. Після чого, дії обвинуваченого були припинені на місці події, при цьому не вчинивши жодних дій, щоб надати допомогу постраждалому. Все це свідчить, що ОСОБА_7 діяв із прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від його волі.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який не визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, не надав допомоги потерпілому після вчиненого ним діяння та не намагався відвернути наслідки вчиненого, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про його особу, який не одружений, не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно висновку судово-психіатричного експерта №327 від 04.12.2023 року на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю, раніше судимий, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції статті.

Таке покарання, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Строк призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з дня ухвалення вироку, зарахувавши йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту його фактичного затримання, а саме з 19.10.2023, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_7 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, тому до набрання вироком законної сили стосовно нього необхідно залишити без змін раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешти майна, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України, у виді позбавлення волі на строк - 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_7 під вартою (строк попереднього ув`язнення), з моменту його фактичного затримання в порядку ст.208 КПК України, тобто з 19 жовтня 2023 року до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2023 року, справа №642/6135/23.

Речові докази, здані на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили :

- один ніж загальною довжиною 28 см, довжина клинка - 17,5 см, із написом «Нерж СССР» із речовиною бурого кольору (РБК) (поміщено до одного паперового конверту із пояснювальним написом), один ніж загальною довжиною 33 см, довжина клинка - 19,5 см. із написом «Kaiserhoff chef knife» (поміщено до одного паперового конверту із пояснювальним написом), один ніж загальною довжиною 19 см, довжина клинка - 7 см, із написом «Peterhof classic» (поміщено до одного паперового конверту із пояснювальним написом), - знищити;

- кофта чоловіча сірого кольору із написом «Suicidel bomber» із слідами речовини бурого кольору (РБК), та має поріз спереду на відстані 35 см від нижнього краю та на відстані 16 см від лівого бокового шва, також мається поріз із протилежного боку кофти (поміщено до однієї картонної коробки із пояснювальним написом), та футболка жовтого кольору із написом «Adidas», зі слідами речовини бурого кольору та має поріз спереду на відстані 35 см від нижнього краю та на відстані 9 см від лівого бокового шва (поміщено до однієї картонної коробки пояснювальним написом), - повернути власнику ОСОБА_4 , а в разі його відмови - знищити;

- сліди рук відкопійовані на одному відрізку липкої стрічки (поміщено до одного сейф-пакету №2360624 із пояснювальним написом), (вилучені з ножу загальною довжиною 28 см, довжина клинка - 17,5 см, із написом «Нерж СССР» із речовиною бурого кольору (РБК)), - знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1912 гривень 00 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1