Справа № 161/3882/25
Провадження № 1-кп/161/713/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 15 травня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 02.01.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Чернівці Чернівецької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , та проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня, неодружений, не працює, несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонує патрульна поліція. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно із ч. 10 ст. 62 цього ж Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу. Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Так, 01 січня 2025 року інспектор взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_6 , інспектор взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_7 , інспектор взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції ОСОБА_8 , відповідно до розстановки сил та засобів роти ТОР управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції заступили на чергування та здійснювали забезпечення публічної безпеки і порядку у відповідності до своїх службових обов`язків передбачених ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» на території поблизу Театральної площі у м. Луцьк, Луцького району, Волинської області.

В ході здійснення патрулювання у складі екіпажу 01 січня 2025 року близько 22 год. 30 хв. працівники поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 виявили біля входу до магазину «Сім23», що за адресою: м. Луцьк, вул. Лесі Українки, буд. 67, Луцького району, Волинської області бійку між двома особами чоловічої статті, одним з яких був ОСОБА_3 , у зв`язку з чим почали застосовувати заходи примусу з метою припинення протиправної діяльності осіб та забезпечення публічної безпеки і порядку.

В цей час за вищевказаних обставин знайомий ОСОБА_3 ОСОБА_9 , який побачив, що працівники поліції застосовують заходи примусу до ОСОБА_3 , з метою вчинення опору працівникам правоохоронного органу, умисно різкими рухами рук із застосуванням сили відштовхнув працівника правоохоронного органу ОСОБА_7 , одягненого в однострій з ознаками розпізнання, шевронами, який в цей момент виконував свої службові обов`язки щодо забезпечення публічної безпеки за вищевказаних обставин.

В подальшому внаслідок активних дій ОСОБА_9 , що супроводжувалися шарпаниною, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 опинилися у підособному приміщенні магазину «Сім23» за вказаною адресою, де ОСОБА_9 поводив себе зухвало, не виконував вимогу ОСОБА_7 про припинення протиправних дій та надання можливості працівнику поліції піднятися з підлоги, висловлював нецензурні вислови та з метою відштовхнути вказаного працівника поліції наніс один удар правою ногою в праву ногу ОСОБА_7 .

В подальшому, відштовхнувши ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , перебуваючи у підособному приміщенні магазину «Сім23», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Лесі Українки, буд. 67, з метою обмеження вільного руху інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_6 , рукою здійснив захват його шиї, чим перешкоджав виконанню останнім службових обов`язків щодо забезпечення публічної безпеки та порядку.

В цей момент 01.01.2025 близько 22 год. 33 хв. у приміщенні магазину «Сім23» за адресою: м. Луцьк, вул. Лесі Українки, буд. 67, у ОСОБА_3 , який достовірно знав, що інспектор роти тактико-оперативного реагування УПП у Волинській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_8 є працівником поліції, оскільки одягнений в однострій з шевронами, знаками розпізнання, усвідомлював, що останній служить суспільству шляхом підтримання публічної безпеки і порядку, тобто є працівником правоохоронного органу, та безпосередньо виконує свої службові обов`язки щодо припинення протиправної діяльності ОСОБА_9 відносно працівників поліції за вищевказаних обставин, виник раптовий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень вказаному працівникові правоохоронного органу з метою перешкоджання його службовій діяльності щодо забезпечення публічного порядку та припинення правопорушення.

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс один удар лобною ділянкою голови в потилицю голови працівнику правоохоронного органу ОСОБА_8 у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з внутрішньо-шкірним крововиливом на потиличній ділянці голови, які згідно висновку СМЕ №10 від 06.01.2025 відносяться за ступенем тяжкості до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для лікування струсу головного мозку необхідний час більше 6 діб.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.345 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння умисно наніс удар працівнику поліції. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та не позбавляти волі.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки такі обставини підтверджені в ході розгляду кримінального провадження.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, несудимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, вцілому позитивно характеризується, на обліку в лікарів не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обтяжуючої обставини, зважаючи на позицію потерпілого щодо призначення не суворого покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за якою визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі.

Підстав для призначення менш суворого покарання у виді обмеження волі суд не вбачає з огляду на конкретні обставини самої події.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, молодий вік обвинуваченого, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому іспитовий строк 1 рік 6 місяців, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України суд здійснює зарахування строку попереднього ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: три оптичні носії інформації залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Зарахувати ОСОБА_3 - відповідно до вимог ст.72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.01.2025 по 03.01.2025, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду учасниками судового провадження протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий