ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/9227/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/532/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу УСБ України в Харківській області та продовжено підозрюваній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 травня 2025 року, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою обрати до підозрюваної запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що слідчим суддею не обґрунтовано існування заявлених ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК. Зазначила, що:

-ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду спростовується тим, що підозрювана здала паспорт для виїзду закордон, а отже не може фізично покинути територію України, а також має постійне місце проживання, постійне місце роботи, міцні соціальні зв`язки - чоловіка та двох малолітніх дітей;

-ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення спростовується тим, що підозрювана не має доступу до речових доказів, оскільки вони перебувають у сторони досудового рзслідування, МСЕК, в якому вона працювала, ліквідовано, а отже вона не має доступу до медичної документації;

-ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні спростовується тим, що сторона досудового розслідування не надала відомостей про свідків, експертів та спеціалістів у даному кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_8 вони невідомі;

-ризики перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення спростовуються даними про те, що підозрювана раніше не судима, не має схильності до вчинення злочинів, МСЕК ліквідовано, а саму підозрювану звільнено, а отже відсутня можливість вчинити будь-які злочини, пов`язані з професійною діяльністю.

Захисник вказала, що не обґрунтовано зміну підозри, яка складена та базується на припущеннях, оскільки відсутні докази щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих їй злочинів, а сама зміна підозри не є підставою для зміни чи продовження запобіжного заходу або не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, якщо особа належним чином виконує покладені на неї процесуальні обов`язки.

Зазначила, що ОСОБА_8 має військове звання та дефіцитну для ЗСУ спеціальність «Хірург», отримала бойову повістку, і, перебуваючи на військовій службі, буде цілодобово під контролем у спеціально визначеному місці.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.4 ст.28 ч.3 ст.332 КК України, та особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.255, за які останній може бути призначено максимальне покарання до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказане кримінальне правопорушення відповідно до пред`явленої підозри мало місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, а також того, що ОСОБА_8 підозрюється в 20 епізодах умисного перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в умовах воєнного, 20 епізодах внесення нею, як службовою особою, до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, участі у злочинній організації, та 6 епізодах сприяння особам в незаконному перетині державного кордону України, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також у збереженні життів громадян України, військовослужбовців та інших осіб, які перебувають в Україні.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій, під час воєнного стану та збройної агресії Російської Федерації, є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеність існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і спроби переховуватися від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду зважаючи на збільшення обсягу підозри, звільнення підозрюваної з роботи за власним бажанням та її самостійне звернення до Новобоварського об`єднаного РТЦК для її призову та мобілізації на наступний день після повідомлення про змінення підозри.

Що стосується існування ризику знищення, ховання чи спотворення речей та документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, то цей ризик знаходить своє підтвердження, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває та існує ризик, що у разі перебування ОСОБА_8 поза установою попереднього ув`язнення, вона буде мати змогу вжити певних заходів щодо знищення невстановлених досудовим розслідуванням речей та документів, які можуть бути використані як докази її причетності д скоєння кримінальних правопорушень.

Разом з цим, колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді щодо недоведеності стороною обвинувачення існування ризиків незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення чи продовження інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо доводів захисника про не обґрунтованість підозри, суд зазначає, що за змістом п.п. 1-3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України у разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК України запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доводиться протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами обшуків, протоколами оглядів предметів, речей та документів, висновками медико-соціальної експертизи, посадовими інструкціями членів міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», інформацією лікувальних закладів, прикордонних загонів, РТЦК та СП та іншими зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки чоловіка та двох малолітніх дітей, в даному випадку не можуть достатньо свідчити про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваній її процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків досудового розслідування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: