11.06.25
Справа № 635/4526/25
Провадження № 1-кс/635/1037/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 09.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Барнаул, Алтайського краю, громадянина України, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючий, має на утриманні: неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повнолітню доньку, батьків похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням погодженим

з прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване обґрунтованістю підозри відносно підозрюваного ОСОБА_4

за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 09.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з чим просить суд, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1

ст. 177 КПК України, неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 строком на 60 діб з визначенням застави в розмірі десяти прожиткових мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю визначення розміру застави та привів обґрунтування підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

які містяться у письмовому клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації або фактичного проживання. Підозрюваний зазначив, що визнає обґрунтованість підозри та навів мотиви вчинення даного кримінального правопорушення.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Слідчий у клопотанні зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 09.06.2025

о 09 годині ранку капітан поліції ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи

на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП №1 ГУ НП в Харківській області заступив зі своїм напарником сержантом поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП №1 ГУ НП

в Харківській області ОСОБА_11 , на чергування, а саме добовий наряд

на зони оперативного реагування № 5 та № 6 у цілодобовому режимі, з обслуговування населених пунктів Безлюдівської об`єднаної територіальної громади.

Виконуючи свої службові обов`язки, ОСОБА_10 , з метою забезпечення безпеки і порядку, контролю за дотриманням Правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки, за порушення пункту 31.4.7. в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), згідно з яким забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, по вул. Чайковського, між домоволодіннями № 112 та № 110, в с-ще Безлюдівка, Харківського району Харківської області було зупинено транспортний засіб, автомобіль «Daewoo Nubira», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, який рухався під керуванням ОСОБА_4 .

ОСОБА_10 , продовжуючи виконувати свої функціональні обов`язки, будучи одягненим

у формений одяг працівників органів Національної поліції України, з нагрудним знаком

на форменому одязі, запропонував водієві автомобіля ОСОБА_4 пред`явити водійське посвідчення, на що останній погодився та надав його.

Здійснюючи перевірку особи та транспортного засобу, за обліками системи ІПНП

та базами (банками) даних МВС України на предмет перебування їх у розшуку було встановлено,

що ОСОБА_4 перебуває в розшуку за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особа яка ухиляється від призову під час мобілізації.

В ході спілкування, ОСОБА_10 було запропоновано ОСОБА_4 , проїхати

до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою складання протоколу

за ст. 210 КУпАП (Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку), на що він відповів відмовою та розпочав словесний конфлікт, відмовляючись виконувати законні вимоги поліцейського, зателефонував невстановленим особам та попросив приїхати їх на місце події.

Поряд з цим, ОСОБА_10 , продовжуючи виконувати функціональні обов`язки, повідомив

до чергової частини про виявлення особи, що перебуває в розшуку, його місцезнаходження

та представників ІНФОРМАЦІЯ_4 .

09.06.2025 приблизно о 19.00 на вул. Чайковського, біля домоволодіння № 112 та № 110,

в с-ще Безлюдівка, Харківського району, Харківської області приїхала дружина ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 , не бажаючи виконувати законні вимоги працівників поліції та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_12 продовжили словесний конфлікт.

В цей час, 09.06.2025 приблизно о 19.10 ОСОБА_4 , діючи умисно, реалізуючи своє прагнення продемонструвати свою зневагу до працівників органів поліції та існуючих

у суспільстві правил і норм поведінки, маючи злочинний умисел, на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, ігноруючи законні вимоги інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП №1 ГУ НП в Харківській області капітана поліції

ОСОБА_10 , зупинитись та припинити словесний конфлікт, виконати законні вимоги,

ОСОБА_4 підійшов до автомобіля, транспортного засобу - «Daewoo Nubira», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та взяв до рук палицю, яка знаходилася в салоні автомобіля, підійшов до ОСОБА_10 , з правого боку та наніс йому один удар палицею по голові.

Намагаючись уникнути повторних ударів та припинити протиправну діяльність

ОСОБА_4 , ОСОБА_10 руками взявся руку ОСОБА_4 на почав витягувати з його рук палицю, щоб забрати, однак ОСОБА_4 відмовлявся її віддати. Тримаючи палицю в правій руці, ОСОБА_4 замахнувся та наніс нею ОСОБА_10 ще декілька ударів по голові.

Чим спричинив ОСОБА_10 забійну рану правої тім`яної ділянки, волосяної частини голови, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування 10.06.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

п.1 Переховуватися від органів досудового розслідування та суду - злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є нетяжким, за вчинення якого законом передбачене покарання

у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Крім того, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим це може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в сукупності з іншими факторами.

п.3 Незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні -наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що при обрання більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_4 може вплинути на свідків, які володіють інформацією про його незаконні дії, може застосовати відносно них методи залякування, погроз, тощо,

до безпосереднього допиту даних осіб в судовому засіданні. Оскільки підозрюваному відомі показання свідків їх особисті данні, з зазначенням місця проживання, контактних номерів телефону.

Окрім того повне коло свідків ще встановлюється та у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може здійснювати на них незаконний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину, або змінили раніше надані показання, схиляючи їх надати неправдиві свідчення.

п.5 Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється - наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим,

що ОСОБА_4 на даний час ніде не працює, не має стабільного джерела доходів, що свідчить про наявність можливості вчинення нових кримінальних правопорушень та його соціальну небезпечність.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000563 від 09.06.2025,

за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

09.06.2025 о 23 год. 50 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного

та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий

не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно вимог до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється

з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні,

у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність

у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу,

в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри

у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому,

що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл

і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри

не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності

і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність

та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення(рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору

їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням,

яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому,

що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

З огляду на зазначене та враховуючи матеріали кримінального провадження, додані

до клопотання, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованого йому кримінального правопорушення на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність застосування тримання під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені

ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відзначає,

що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати,

що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку

про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Так, аналізуючи зазначені дізнавачем та прокурором ризики, слідчий суддя враховує,

що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнано можливість переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що існує ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Так, інкриміноване ОСОБА_4 діяння відповідно до ст. 12 КК України злочин відноситься до нетяжкого злочину, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останнього від органів досудового розслідування, суду.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи,

її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками

та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Наявність у підозрюваного сім`ї, постійного місця проживання, позитивної характеристики хоча і мінімізує ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, однак повністю його не виключає.

Крім того, надаючи оцінку можливості підозрюваним здійснення впливу на потерпілого

та свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що наведений стороною обвинувачення ризик,

а саме, ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не знайшов свого підтвердження, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні

з урахуванням його конкретних обставин.

Слідчим суддею також враховано, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, вагомість доказів щодо його можливої причетності до вчинення нетяжкого кримінального правопорушення, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, значний суспільний резонанс, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тих обставин, що суду не надано даних на підтвердження таких достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість здійснення ним впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а тому, враховуючи викладене слідчий суддя вважає, що вищевказані ризики можуть бути усунені

і іншим, більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою.

Встановлені дані про особу підозрюваного, а саме: підозрюваний ОСОБА_4

є уродженцем м. Барнаул, Алтайського краю, громадянином України, одруженим, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючий, має на утриманні: неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повнолітню доньку, батьків похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра

не перебуває.

Отже, суд, на підставі розумної оцінки, уважає наявність обґрунтованої підозри

та встановлених судом ризиків достатньою для вирішення питання щодо застосування

до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Домашній арешт полягає в забороні ОСОБА_4 у нічний час доби у період з 23:00 год. до 06:00 години наступного дня, заборонити йому залишати житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків оголошення «Повітряної тривоги» для слідування

до бомбосховища, а отже саме такий запобіжний захід усуне встановлені наразі судом ризики чи їх значність.

Також суд зазначає, що саме обраний запобіжний захід домашній арешт (у нічний час доби), відповідає особистості підозрюваного та встановленим обставинам - наявності ризиків, які

є запобіжником саме належної процесуальної поведінки. Приймаючи таке рішення, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України також перевірив характеризуючи відомості щодо особи підозрюваного та наведені прокурором у клопотанні, як і тяжкість покарання у разі визнання винуватим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд, перевіривши доцільність у застосуванні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 , пов`язаного з обмеженням його прав на свободу та особисту недоторканість, дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

(у нічний час доби у період з 23:00 год. до 06:00 години наступного дня) відповідає меті його застосування та запобігає спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, особи підозрюваного та тяжкості діяння, яке ставлять йому

у провину, суд вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП

в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в межах строку досудового розслідування, у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 23:00 год. до 06:00 години наступного дня, заборонивши йому залишати житло, що розташоване за адресою:

АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків оголошення «Повітряної тривоги» для слідування до бомбосховища.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; невідкладно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно доставити до місця проживання за адресою:

АДРЕСА_2 .

Відповідному органу Національної поліції негайно поставити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до ВП

№ 3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області.

Ознайомити підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під розписку з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_13 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_14