Провадження № 1-кп/592/151/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0000713 від 13.07.2023

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

Згідно з висунутим обвинуваченням, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні умисних протиправних дій, які виразились у заволодінні в кінці червня 2023 року чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном Samsung A03F Core, який належить потерпілій ОСОБА_5 , вартістю 2659 грн, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

До початку судового розгляду набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 просили закрити кримінальне провадження у зв`язку з декриміналізацією злочину.

Обвинуваченій роз`яснено, що зазначена підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому вона має право на продовження судового розгляду в загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 зазначила, що їй зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вона не бажає продовжувати судовий розгляд та просила закрити провадження і така її позиція є добровільною та не є наслідком погроз чи обіцянок.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За приписами ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, ст. 51 КУпАП була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зробила висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 інкримінується вчинення заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою вартістю 2659 грн.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1ст. 284 цього Кодексу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надала згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Оскільки закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , втратив чинність, а обвинувачена надала згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 284, 370-372, 479-2 КПК України, суд

постановив:

Кримінальне провадження №0000713 від 13.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Копію ухвали суду направити до Сумського РУП ГУНП в Сумській області для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи діб з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1