ВИРОК

іменем України

22.08.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000460 від 11.06.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Білозерське Покровського району Донецької області, із середньо-спеціальною освітою, який перебуває у цивільному шлюбі, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, без постійного місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

- 10.08.2004 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. 15.05.2008 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання: 1 рік 2 місяці 10 днів;

- 13.07.2009 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців;

- 19.10.2009 Апеляційним судом Донецької області за п.13) ч.2 ст. 115 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. 01.12.2023 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 18.02.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 28.03.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 16.05.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі судових засідань вказане кримінальне провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи неодноразово засуджений, останній раз 16.05.2025 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра за вчинення умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців та достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», дію якого продовжено Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України 08.05.2024 № 3684-IX, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та невідбувши призначене покарання за попереднім вироком, повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 06.06.2025 в денний час доби, більш точного часу встановити не виявилось можливим,ОСОБА_3 перебував біля будинку № 127, розташованого по вул. Травневій (Першотравневій) в м. Добропіллі Покровського району Донецької області, де на сходовому майданчику третього поверху під`їзду № 1 вказаного будинку побачив велосипед червоно-чорного кольору торгової марки «Formula» моделі «Safari», і в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 зайшов до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 та, піднявшись на сходовий майданчик третього поверху під`їзду № 1 вищевказаного будинку, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, шляхом вільного доступу викрав велосипед червоно-чорного кольору торгової марки «Formula» моделі «Safari», який належав потерпілому ОСОБА_5 , після чого, доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану до кінця ОСОБА_3 , заволодівши викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3408,33 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно він 06.06.2025 у денний час доби перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де на сходовому майданчику третього поверху під`їзду № 1 даного будинку побачив велосипед червоно-чорного кольору, який він вирішив викрасти, тому що йому потрібно було похмелитись. Він зайшов до під`їзду № 1 вказаного будинку та, піднявшись до сходового майданчику третього поверху, викрав велосипед. Цей велосипед він продав своєму знайомому ОСОБА_6 за 500 гривень. Виручені грошові кошти витратив на свої потреби. У вчиненому щиро кається.

Суд на підставі приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням відсутності заперечень від учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що покази обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у суду сумнівів.

Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах висунутого прокурором обвинувачення, правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальні правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, та має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, які скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий (6 разів), в тому числі за скоєння особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи (два рази за ст. 115 КК України), а також за скоєння тяжких злочинів проти власності, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, не відбувши призначеного за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16.05.2025 покарання, повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, не одружений, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не працює, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, негативно характеризується за місцем проживання, згідно з листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.08.2025 не перебуває на військовому обліку.

Суд відносить щире каяття до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання, суд враховує вищенаведені обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, враховуючи, що спричинена матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення потерпілому ОСОБА_5 викраденого майна (розписка від 29.06.2025), та, виходячи із сукупності зазначених обставин, приходить до висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення і поважати Закон, а тому з метою попередження скоєння ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 належних висновків для себе після звільнення з місць позбавлення волі (01.12.2023) не зробив, продовжує вести неправильний спосіб життя, що свідчить про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а тому суд приходить до висновку, що більш м`які види покарання не зможуть забезпечити виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, крім того і правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Водночас, суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин під час дії режиму воєнного стану в країні, однак правопорушення було вчинено поза межами районів тимчасової окупації та без будь-якого використання умов воєнного стану, потерпілим не являється особа, постраждала від військової агресії, злочин не вчинено щодо його майна або щодо майна осіб, які тимчасово залишили житло, цінність викраденого майна, тому вважає, що є неспівмірним для застосування ОСОБА_3 максимального строку покарання за вказаною статтею, а можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах мінімального покарання, передбаченого санкцією статті обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

До матеріалів кримінального провадження долучено копію вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16.05.2025, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім злочином.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття призначеного за ним покарання, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16.05.2025.

Вищевказане покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, воно буде законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженні не обиралась.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, на загальну суму 2674,20 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16.05.2025 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, на загальну суму 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Речовий доказ (постанова слідчого від 16.06.2025) велосипед червоно-чорного кольору торгової марки «Formula» моделі «Safari», який повернуто потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання (розписка від 29.06.2025) залишити потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1