Єдиний унікальний номер 722/1775/25
Номер провадження 1-в/722/218/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

представника СВК-67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в режимі відеоконференції, клопотання засудженогоОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому, посилаючись на вимоги ст.81 КК України, просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання засудженого, вказуючи на те, що засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 3 частини 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.12.2020 року ОСОБА_5 засуджено ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховано з моменту його затримання, а саме з 25.04.2020 року.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до вказаної постанови Пленуму, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 25.04.2020 року.

За час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався. В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 29.01.2021 року. За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, у двох випадках заохочений у виді оголошення подяки.

Згідно довідки медичної частини №255 від 11.08.2025 року засуджений ОСОБА_5 23.01.2021 року був оглянутий медичною комісією установи. Визнаний працездатним з раціональним працевлаштуванням. З 17.02.2023 року по 23.03.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в МОЛ ВК №19 Львівської області. Перебуває на обліку у лікаря психіатра. Інвалід ІІІ групи. На даний час стан його здоров`я задовільний.

Як вбачається із матеріалів особової справи, по прибуттю до установи з 29.01.2021 року по даний час ОСОБА_5 не виявляв бажання працювати та протягом значного періоду часу неохоче виконував роботи з благоустрою установи виконання покарань, що підтверджується характеристиками на засудженого та довідками про норму виробітку (остання від 28.09.2023 року). Разом з тим, в характеристиці від 26.12.2024 року, після настання можливості застосування до засудженого вимог, передбачених ст.82 КК України, інформація про небажання засудженим брати участь в трудовій діяльності не відображена.

Незважаючи на те, що засуджений згідно із зазначеною характеристикою лише частково визнавав свою вину, у висновку комісії від 26.12.2024 року вказано, що засуджений шкодує про вчинення ним кримінального правопорушення та визнає свою вину, у зв`язку з чим, у відповідній графі засудженому нараховано 1 бал.

За весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не працював жодного дня, разом з тим, у відповідній графі висновку комісії зазначено, що останній працевлаштований, у зв?язку з чим засудженому нараховано 1 бал.

З характеристики також вбачається, що засуджений відвідує заходи виховного характеру, натомість, у висновку комісії засудженому не нараховано жодного бала як особі, яка не бере участі в заходах соціально-виховного характеру. Кпім цього, за період відбування покарання засуджений не здобував освіту, не навчався, отримав повну загальну середню освіту до засудження, разом з тим, у висновку комісії ОСОБА_5 нараховано 2 бали як особі, яка здобуває (вже здобула) освіту під час відбування покарання.

З характеристик від 31.07.2025 року та 13.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_5 під час перебування в установі не приймає участі у оплачуваних роботах, оскільки являється особою пенсійного віку», що фактично суперечить матеріалам справи та попередньо складеним характеристикам.

Крім цього, як встановлено із матеріалів особової справи, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 не здобував освіту, не навчався, отримав повну загальну середню освіту до засудження, у висновку комісії від 31.07.2025 року ОСОБА_5 знову нараховано 2 бали як особі, яка здобуває освіту під час відбування покарання, що не відповідає фактичним обставинам

3 висновку комісії вбачається, що ризик вчинення повторного правопорушення засудженим оцінено як середній, разом з тим, в характеристиках від 31.07.2025 року та 13.08.2025 року ризик вчинення повторного правопорушення зазначено як низький.

Таким чином, аналіз вищезазначених матеріалів особової справи дає суду підстави дійти висновку, що документи, які видавалися адміністрацією колонії на засудженого до моменту звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення виключно негативно характеризували засудженого, однак безпосередньо перед поданням матеріалів, які мають значення при вирішенні судом питання, передбаченого ст.81 КК України, уповноваженими особами виправної колонії підготовлено та надано суду документи, які характеризують особу засудженого виключно позитивно, однак які суперечать одне одному та матеріалам особової справи в цілому.

Відповідно до наявної в особовій справі засудженого виписки з протоколу №38/2024 засідання комісії Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» від 26.12.2024 року, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в клопотанні перед судом про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України) як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення.

Крім цього, згідно витягу з протоколу №27/2025 року засідання комісії Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» від 31.07.2025 року засудженому ОСОБА_5 також відмовлено в клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення.

Суд погоджується з таким висновком комісії щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, оскільки з досліджених доказів встановлено, що поведінка та відношення засудженого ОСОБА_5 до праці на даній стадії відбування покарання не свідчать про доведення ним свого виправлення.

Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом саме всього часу відбування покарання не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст. 81 КК України, як «довів своє виправлення».

При цьому, на думку суду процес часткових позитивних змін, який вбачається на даний час в особистості засудженого не дає достатніх підстав дійти висновку про доведеність його остаточного виправлення, а тому суд цілком погоджується з висновком комісії установи щодо невідповідності ступеню виправлення засудженого для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

На підставі ст. 81 КК України, ст.ст. 6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому повного тексту копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1