Номер провадження:1-кп/521/798/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000633 від 03.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду м.Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000633 від 03.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в рамках даного судового провадження заявив клопотанням про часткове скасування арешту з автомобіля «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 який належить ОСОБА_4 накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського (Малиновського) районного суду міста Одеси 05.05.2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти часткового скасування арешту з автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти клопотання, просили відмовити.

Суд, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, в яких зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Дія заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Так, при вирішенні питання про скасування арешту, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.05.2023 року накладено арешт на із забороною користування, володіння та розпорядження на майно вилучене 02.05.2023 під час огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська 11, а саме: автомобіля «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є збереження речового доказу.

За таких обставин, враховуючи, що подальше збереження арешту на автомобіль матиме характер надмірного тягаря, невиправдано обмежуватиме права власника і порушуватиме справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, суд приходить до переконання, що клопотання в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В судовому засідання встановлено, що автомобіль марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 .

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні має процесуальний статус обвинуваченого, досудове розслідування завершено, всі можливі експертні дослідження виконані.

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п.2 ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням вищевикладеного, необхідність в застосуванні повного арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.05.2023 року, як заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час відпала.

За таких обставин, клопотання про часткове скасування арешту майна на думку суду є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 173, 174, 370-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 задовольнити.

Частково скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.05.2023 року, а саме з автомобіля «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 який належить ОСОБА_4 .

Повернути володільцю ОСОБА_4 автомобіль марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідальне зберігання.

Заборонити розпоряджатися зазначеним майном.

Попередити власника майна, на зберігання якого буде передано вищезазначене майно, про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.

Ухвала набирає законної з моменту її оголошення.

Ухвала суду, оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1