Провадження №1-кс/127/6675/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Русава Ямпільського району Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, в рамках кримінального провадження №0000480 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого, відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000480 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

У клопотанні слідчий вказав, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Так, 20 березня 2025 року, точний час досудовим розслідуванням не установлено, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: м. Ямпіль, вул. Савіна 48, переслідуючи мету на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, групою осіб, діючи умисно, вважаючи, що мають вплив на неповнолітнього ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний намір, викликали останнього на розмову, під час якої застосовуючи психологічний вплив, послалися на те, що останній надав їм доступ до своєї банківської карти АТ «Приват Банк» та надав пароль від неї, за що в подальшому за день користування нею мав отримувати грошові кошти. Після того як за невідомих ОСОБА_10 обставин грошові кошти які надходили на його банківську картку були переведені на інші банківські карти в короткий проміжок часу в результаті чого банківська карта була заблокована, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 висловили словесну погрозу фізичною розправою, у випадку не виконання ним вимог, із визначеннням неіснуючого боргу в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, використовуючи фізичну перевагу перед неповнолітнімОСОБА_10 з погрозою застосування психічного та фізичного насильства, продовжили вимагати у останнього грошові кошти та діючи завідомо протиправно з метою доведення свого умислуперевезли ОСОБА_10 на околицю м. Ямпіль, де із застосуванням предмету ззовні схожого на пістолет який приставили йому до голови, вимагали з нього 100 000 гривень.

ОСОБА_10 24.03.2025 усвідомлюючи кримінально-протиправні наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів та повідомив про вчинення ними кримінального правопорушення.

Надалі група осіб діючи в умовах воєнного стану, під час телефонних розмов та особистих зустрічей з ОСОБА_10 який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій, розуміючи відсутність правових підстав вимагати грошові кошти, висловлюючи погрози застосуванням фізичного та психологічного насильства, які сприймались ним як реальні, неодноразово висували ОСОБА_10 вимоги про повернення неіснуючого боргу сума якого, знизилась до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вимагання грошових коштів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 20.05.2025 на транспортному засобі марки Kia Optima, державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхали до західного автовокзалу, який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе 107, де ОСОБА_8 вийшов з автомобіля для зустрічі із потерпілим ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 та ОСОБА_5 залишилися в автомобілі.

У подальшому, ОСОБА_10 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів у ході контролю за вчиненням злочину, на платформі західного автовокзалу в м. Вінниця передав грошові кошти в сумі 50000 гривень ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.

20.05.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом затримання ОСОБА_5 ; протокол обшуку; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; іншими зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Так, внесення клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 викликано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду обгрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, не має стабільного законного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання, з метою його уникнення може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі за межами України

Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілого ОСОБА_10 , оскільки наявність такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду. Відповідно не можна виключати ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками та потерпілим, які проживають в одному із ним населеному пункті він може здійснювати на них незаконний вплив, з метою формування певної позиції шляхом викривлення чи надання останніми неправдивих показань.

Саме тому, однією із цілей обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є зведення до мінімуму можливості ОСОБА_5 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав підозрюваного.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування кримінального провадження.

Отже, як стверджує слідство, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, тому слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, зазначив, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки злочин було вчинено з погрозою насильства.

Захисник ОСОБА_6 просила визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Вказала, що ризики зазначені прокурором не доведені, а отже відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданими сторонами кримінального провадження доказами обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає наступне.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактичні обставини, які зазначив у клопотанні слідчий та вказав в судовому засіданні прокурор, дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та такі фактичні обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження (доказами), які слідчий долучив до клопотання.

З огляду на викладене суд констатує, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити кримінальне правопорушення, а отже підозра, в розумінні закону є обґрунтованою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки, сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слід зазначити наступне.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, ОСОБА_5 , при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду сама по собі суворість покарання за інкримінований злочин може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обумовлена тим, що відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Також ОСОБА_5 може перешкоджати встановленню істини у провадженні, узгоджувати свої показання з показаннями інших підозрюваних, надавати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин кримінального провадження, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, або переконувати не надавати показань, з метою створення собі алібі щодо непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення.

В силу ст. 178 КПК України вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний раніше не судимий, не одружений, дітей на утримані не має, не працює, доходів немає, у власності жодного майна немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів.

Щодо можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначає наступне.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим суд вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

На думку слідчого судді, неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави та домашнього арешту відносно підозрюваної особи пов`язана з тим, що вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру кримінального правопорушення та певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи особистості.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуюче викладене та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави. За наведених обставин, не визначення підозрюваній особі застави на даному етапі кримінального провадження, буде відповідати завданням кримінального судочинства.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливого незаконного впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні, з метою недопустимості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є необхідність застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, враховуючи обставини вчинення даного кримінального правопорушення, без застосування застави.

На думку слідчого судді більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не будуть достатнім стримуючим фактором, не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , не забезпечать можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, та судом враховано, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи зазначені обставини, прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим, і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178,183,184,186, 193, 194, 196,197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 17:25 год. 20.05.2025 року.

Встановити строк дії ухвали суду до 17:25 год. 19.07.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: