У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 2 ст. 121 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.09.2025 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Підозрюваний просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. На думку апелянта, не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний зазначив, що діяв в межах необхідної оборони та, на його думку, в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, зокрема: витягом з ЄРДР за № 0001056; рапортом; протоколом огляду місця події, розташованого в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом огляду місця події, розташованого в приміщенні моргу КНП ММР «Миколаївська лікарня швидкої медичної допомоги»; протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; допитом в якості підозрюваного ОСОБА_7 .

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про існування заявлених ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Разом з цим, слідчий суддя вважав, що існування ризику передбаченого п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено.

Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам. Слідчий суддя застосував запобіжний захід щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави, з урахуванням положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

Слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001056 від 30.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

30.07.2025 ОСОБА_7 затримано, та того ж дня вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. 31.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Згідно підозри, 29 липня 2025 року близько о 23:00 год, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 знаходився у кв. АДРЕСА_2 разом зі своїм батьком ОСОБА_15 , де між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 виник конфлікт на ґрунті довготривалих неприязних відносин. Перебуваючи на кухні, під час конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_15 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_15 на ґрунті довготривалих неприязних відносин, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, схопив з кухонного стола до рук ніж з довжиною леза 15 см, та знаходячись навпроти ОСОБА_15 умисно наніс останньому удар в область тулуба, де розташовані життєво важливі органи людини, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини з права з наскрізним пораненням середньої долі правої легені, кореня правої легені нижньої полої вени перекарду, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя та здоров`я в момент їх заподіяння, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19:50 ОСОБА_15 у приміщенні КНП ММР «Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги» помер.

Положення закону та практика ЄСПЛ, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У справі «Манчіні проти Італії» Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) визнав, що тримання під вартою та домашній арешт, враховуючи їхній вплив та спосіб виконання, прирівнюються до позбавлення волі згідно зі статтею 5 Конвенції про права людини.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту, колегія суддів наголошує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів наголошує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Незгода сторони захисту з достатністю цих доказів має бути предметом безпосереднього розгляду кримінального провадження судом.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, які встановлені слідчим суддею.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, щодо можливості підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі доведеності його вини, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Тобто є доведеним встановлений слідчим суддею ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, є недоведеним ризик незаконно впливу з боку підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні. Слідчий суддя вважав, що ОСОБА_7 може особисто або через «спільників» схиляти свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показань, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати показання, чи їх спотворення на свою користь, а також свідків протиправної діяльності, які на даний час в повному колі невстановлені.

Разом з тим, висновки слідчого судді про наявність «спільників» та безпосередніх свідків, на яких може впливати підозрюваний, не відповідають доданим до клопотання матеріалам, оскільки (згідно підозри) злочин вчинено за місцем спільного проживання потерпілого та підозрюваного, де не було нікого, окрім них.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не були очевидцями злочину. Деякі свідки є працівниками лікарні, деякі сусідами підозрюваного, які пояснили лише про взаємовідносини між батьком та сином.

Отже, висновки слідчого судді про можливість впливу підозрюваного на свідків та про можливе схиляння свідків до дачі неправдивих показань, тобто наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Щодо обраного запобіжного заходу. На переконання колегії суддів, слідчим суддею рішення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином не мотивовано.

У даному кримінальному провадженні слідчий суддя, посилаючись на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , вважав, що більш м`який запобіжний захід наявним ризикам запобігти не зможе та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. Колегія суддів з цим висновком слідчого судді не погоджується.

Хоча ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, але слідчим суддею не враховано обставини даного кримінального провадження. Зокрема, з медичних довідок та фототаблиць, які надано до слідчого судді при розгляді клопотання, а також апеляційному суду, вбачається наявність у підозрюваного численних тілесних ушкоджень, які за твердженням підозрюваного заподіяні йому потерпілим безпосередньо до того, як підозрюваний застосував ніж. Колегія суддів зазначає, що на даному етапі досудового розслідування обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, версія підозрюваного про заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому в межах необхідної оборони потребують перевірки.

Але, але з урахуванням позитивних даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, враховуючи, що наразі він потребує медичної допомоги, підтвердження лише одного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст.5§1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає, що домашній арешт цілком забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

За такого, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_16 , за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу, задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . з покладенням на нього обов`язків:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-цілодобово не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ., без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 27.09.2025 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_17