Справа № 608/2947/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2025 р. м.Заліщики

Колегія суддів Заліщицького районного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2024 за №000417, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, має на утриманні 1 малолітню дитину, адвокатом, нотаріусом та депутатом не являється, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України,

установила:

ОСОБА_7 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір?ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та братом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими в нього були напружені стосунки через постійні конфлікти на побутові теми.

11 жовтня 2024 року близько 06:00 години ОСОБА_7 спав у своїй кімнаті. Приблизно в цей час до нього в кімнату зайшов брат ОСОБА_10 та розбудив. Після цього ОСОБА_7 пішов до приміщення літньої кухні, яке знаходиться на території домоволодіння за вказаною адресою, та почав робити на кухні каву. Приблизно о 07:00 годині до нього підійшла матір ОСОБА_9 та почала розмову, в ході якої виник словесний конфлікт. В цей момент у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за місцем свого проживання у приміщенні кухонної кімнати літньої кухні, що розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого конфлікту на побутовому ґрунті із матір?ю ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті матері ОСОБА_9 та брату ОСОБА_10 .

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті матері ОСОБА_9 , ОСОБА_7 11 жовтня 2024 року близько 07:00 години, перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні кухонної кімнати літньої кухні, що розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин, під час словесного конфлікту, знаючи про те, що здоров?я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи з прямим умислом, маючи на меті вчинити вбивство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв в руки кухонний ніж та прослідував за матір?ю до спальної кімнати приміщення літньої кухні. Після цього, умисно, цілеспрямовано і рішуче вказаним кухонним ножем наніс декілька ударів по голові, що є життєво важливим органом, та тілу матері ОСОБА_9 , спричинивши останній тілесні ушкодження, а саме: проникаюче поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку; крововиливи в м?які тканини голови; рану на 2-му пальці правої кисті; садна на волосистій частині голови, обличчі, в правій надключичній ділянці, в проекції акроміального кінця правої ключиці, на грудях, лівій кисті, правому плечі та правій кисті; синці на волосистій частині голови, в правій надплічній ділянці, на передній поверхні грудей, на обох плечах та правій кисті.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 була доставлена до відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Чортківська ЦМЛ», де в подальшому 17.10.2024 від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Смерть ОСОБА_9 настала в результаті проникаючого поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, яке в подальшому перебігу травматичного процесу призвело до розвитку посттравматичної маляції та набряку-набубнявіння головного мозку.

Спричинена ОСОБА_9 травма голови (проникаюче поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, крововиливи в м?які тканини голови, рани на волосистій частині голови, садна на обличчі і волосистій частині голови, синці на волосистій частині голови) знаходиться у прямому причинно-наслідковому звязку з настанням смерті і за ознакою небезпеки для життя в момент заподіянння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Окрім того, встановлено, що близько 07:00 години 11 жовтня 2024 року в спальну кімнату літньої кухні, що розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де відбувався конфлікт між ОСОБА_7 та його матір?ю ОСОБА_9 , прийшов ОСОБА_10 та почав зупиняти ОСОБА_7 від нанесення тілесних ушкоджень матері.

Надалі, залишивши матір, якій завдав тілесних ушкоджень, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті брату ОСОБА_11 , ОСОБА_7 11 жовтня 2024 року близько 07:00 години, перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні спальної кімнати літньої кухні, що розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин, знаючи про те, що здоров?я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи з прямим умислом, маючи на меті вчинити вбивство, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, цілеспрямовано і рішуче, тим самим кухонним ножем, яким спричинив тілесні ушкодження матері, наніс декілька ударів по голові, що є життєво важливим органом, та тілу брата ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, а саме: проникаюче поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку; крововилив в м?які тканини голови.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 був доставлений до відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Чортківська ЦМЛ», де в подальшому 20.10.2024 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Смерть ОСОБА_12 настала в результаті проникаючого поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, яке в подальшому перебігу травматичного процесу призвело до розвитку посттравматичної маляції та набряку-набубнявіння головного мозку.

Спричинена ОСОБА_11 травма голови (проникаюче поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, крововилив у м?які тканини голови, рана на волосистій частині голови) знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті і за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно вчинив вбивство двох осіб, тим самим вчинивши дії, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 115 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що проживав в АДРЕСА_1 разом із матір?ю, братом, дружиною і малолітнім сином. Останнім часом дружина проживала в м. Заліщики. Проживаючи у вказаному будинку спільно із родичами, він часто почував себе негативно, інколи агресивно, оскільки матір та брат змушували його допомагати по господарству і не вірили в те, що він себе погано почуває. Робота по господарству його дратує. В день вбивства 11.10.2024 він прокинувся близько 06:00 години, оскільки його розбудив брат ОСОБА_10 . Почував себе спокійно і добре. Пішов до приміщення літньої кухні, де проживала мати ОСОБА_9 та почав робити каву і бутерброд. В цей час прибігла кішка і вкрала з бутерброду ковбасу, що дуже розізлило його та вивело з рівноваги. Він зловив кішку і кинув до дверей, в результаті чого скло в дверях розбилося. Надалі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прийшли на цей шум та почали скандал через кішку. Як ніж опинився в його руках і сам момент вчинення кримінального правопорушення він не пам?ятає, пам?ятає вже момент, коли прибули свідки і викликали швидку допомогу. Ніяких дій щодо порятунку та надання допомоги потерпілим, які лежали на підлозі і не подавали ознак життя він не вчиняв. Тільки вийшов на вулицю, дуже сильно хотів курити. Повідомив, що жаліє про скоєне, однак в чому саме полягає цей жаль не пояснив. При цьому свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та просив суд не призначати йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що не був присутній під час та після вчинення кримінального правопорушення, оскільки останні два роки перебував за кордоном. Про кримінальне правопорушення дізнався від родичів та відразу повернувся в Україну і перебував поруч з дружиною та сином до дня їх смерті. Зазначив, що обвинувачений ріс спокійним та доброзичливим, не проявляв здатності до агресії. Разом з тим повідомив, що в період проживання обвинуваченого в Одесі, останній вчинив скандал матері, в ході якого зірвав з неї ланцюжок. Про будь-які інші конфліктні ситуації не вказав. Зазначив, що обвинувачений страждав від наркозалежності, у зв`язку з чим неодноразово проходив лікування в різних медичних закладав, але це було неофіційно.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що померла ОСОБА_9 була її рідною сестрою, а померлий ОСОБА_10 племінником, як і обвинувачений. 11.10.2024 близько 07:10 год вона знаходилась в своєму будинку, що в с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області. В цей час їй зателефонувала сестра ОСОБА_9 з проханням про допомогу та порятунок від дій ОСОБА_7 . В телефоні було чутно сильні крики. За кілька хвилин ще раз зателефонувала сестра ОСОБА_9 з проханням про допомогу та зі словами «де ви? він нас дорізає». В момент, коли вона прибула до домоволодіння ОСОБА_15 , то побачила як обвинувачений ОСОБА_7 наносить удари ножем в голову ОСОБА_9 (приблизно три удари). В цей час потерпілий ОСОБА_10 лежав в калюжі крові. На крики свідка обвинувачений пригрозив, що з нею може статися те ж саме. В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 вийшов на подвір`я домоволодіння та курив. Обвинувачений ОСОБА_7 поводив себе спокійно. Повідомила, що обвинувачений вживав наркотичні засоби та неодноразово проходив лікування в різних лікувальних закладах.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_7 є її племінником. 11.10.2024 близько 07:15 год їй зателефонувала сестра потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_17 з проханням приїхати до домоволодіння ОСОБА_15 . Прибувши на місце події, вона зустріла на подвірї обвинуваченого, який повідомив, що нічого страшного не сталося. Однак, зайшовши до приміщення будинку в одній з кімнат вона побачила потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які лежали в крові, ознаки життя подавали. В мийці для посуду побачила ніж. Потерпілий ОСОБА_10 сказав, що в нього болить голова. Сестри потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_14 та ОСОБА_17 розповіли їй про подію та вчинок обвинуваченого ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_7 постійно перебував на подвір`ї домоволодіння та не надавав жодної допомоги потерпілим. Повідомила, що обвинувачений вживав наркотичні засоби та неодноразово проходив лікування в різних лікувальних закладах.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що померла ОСОБА_9 була її рідною сестрою, а померлий ОСОБА_10 племінником, як і обвинувачений. 11.10.2024 близько 07:10 год їй зателефонував спершу ОСОБА_10 , а згодом і ОСОБА_9 з проханням про допомогу та порятунок від дій ОСОБА_7 . Прибувши приблизно за 5-7 хвилин до домоволодіння ОСОБА_15 , вона зустріла на подвір?ї обвинуваченого ОСОБА_7 . В одній з кімнат будинку вона побачила потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які лежали на підлозі та були непритомні. Голови та обличчя потерпілих були в крові. Обвинувачений ОСОБА_7 не вживав заходів, щоб надати допомогу потерпілим. Зазначила, що за день до події потерпіла ОСОБА_9 в ході телефонної розмови розповіла їй про дивну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 . Повідомила, що обвинувачений вживав наркотичні засоби та неодноразово проходив лікування в різних лікувальних закладах.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що померла ОСОБА_9 була її дочкою, а померлий ОСОБА_10 внуком, як і обвинувачений. Про події, які відбулись в домоволодінні ОСОБА_15 їй розповіла дочка ОСОБА_17 , з якою вона проживає. На момент коли свідок особисто прибула на місце події, то потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже забрала карета швидкої допомоги. На території домоволодіння ОСОБА_15 перебували працівники поліції та обвинувачений ОСОБА_7 , який не дав їй ніяких пояснень з приводу того, що відбулося. Свідок прибрала в домоволодінні ОСОБА_15 і повернулась додому. Повідомила, що обвинувачений вживав наркотичні засоби та неодноразово проходив лікування в різних лікувальних закладах.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що померлі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були його сусідами. Повідомив, що 11.10.2024 близько 07:10 год почув крики з домоволодіння ОСОБА_15 . Голос був жіночий, але це не був голос потерпілої ОСОБА_9 . Після цього свідок вийшов на вулицю та зустрів там обвинуваченого ОСОБА_7 , який попросив у нього цигарку. В подальшому від жителів села свідок дізнався про те, що трапилося.

Окрім показань свідків винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 115 КК України по кримінальному провадженню № 000417 доводиться наступними доказами дослідженими безпосередньо судом згідно ст. 23 КПК України.

-витягом з ЄРДР від 11.10.2024 року про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,

- постановою від 24.10.2024 про перекваліфікацію кримінального провадження, відповідно до якої в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000417 від 11.10.2024, змінено правову кваліфікацію із ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на п.1 ч.2 ст.115 КК України,

- протоколом огляду місця події від 11.10.2024 року з 12:12 год до 13:53 год, в якому описано місце вчинення кримінального правопорушення, будинок, кімнати, виявлені та вилучені сліди, речі з фототаблицями та підписами понятих,

- протоколом огляду від 11.10.2024 року, в якому зафіксовано вилучений лікарями під час проведення операції з голови ОСОБА_9 предмет кінець вістря ножа з фототаблицями та підписами понятих,

- протоколами отримання зразків для проведення експертизи від 11.10.2024 (крові, змивів з рук, зрізів нігтьових пластин, взірців букального епітелію ОСОБА_7 ),

- протоколом освідування особи від 11.10.2024, згідно якого на тілі ОСОБА_7 , а саме на гомілці лівої ноги виявлено пляму, яка схожа на кров, що засохла та зроблено змив;

-висновком експерта №СЕ-19/120-24/13562-ТР від 25.11.2024 року, у відповідності до якого ніж, із відламаним кінчиком клинка, який був вилучений 11.10.2024 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та металевий фрагмент (уламок), який 11.10.2024 дістали лікарі з голови потерпілої ОСОБА_9 під час проведення операції, складали раніше одне ціле,

- висновком експерта №389 від 14.10.2024 року, у відповідності до якого кров потерпілої ОСОБА_9 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров потерпілого ОСОБА_10 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підзрюваного ОСОБА_7 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0,

- висновком експерта №225 від 14.10.2024 року, у відповідності до якого при судово-медичній експертизі речовини бурого кольору, розташованої на поверхні клинка ножа (об. 1), знайдено кров та епітеліальні клітини осіб чоловічої та жіночої генетичної статі. При серологічному дослідженні виявлено антиген А системою АВ0. З врахуванням висновку експерта №389 судово-медичної експертизи від 14.10.2024, не виключається походження виявлених на поверхні клинка ножа слідів за рахунок змішування крові та клітин чоловіка і жінки, носіїв антигену А за системою АВ0, в тому числі - ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ,

- висновком експерта №234 від 14.11.2024 року, у відповідності до якого знайдена в об`єктах №№1-7, 9 кров може походити від особи (осіб) з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . При судово-медичній експертизі слідів, розташованих на спортивних штанах (об. 1, 2) та шкарпетці (об. 5), знайдені лейкоцити, в об. 1, 2 ще й епітеліальні клітини особи жіночої генетичної статі, що не виключає їх погодження від ОСОБА_9 . Даних про домішка крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в цих об`єктах не отримано,

- висновком експерта №390 від 01.11.2024 року, у відповідності до якого в слідах на спортивних штанах (об. 1, 2), футболці (об. 3, 4), парі шкарпеток (об. 5-7) та правому капці (об. 9) знайдено кров людини, імунологічним дослідженням в якій виявлено антиген А та ізогемаглютиніни анти-В ізосерологічної системи АВ0. Кров потерпілої ОСОБА_9 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров потерпілого ОСОБА_10 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підзрюваного ОСОБА_7 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Таким чином, знайдена в об`єктах №№ 1-7, 9 кров може походити від особи (осіб) з групою крові А(II) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ,

- висновком експерта №226 від 05.11.2024 року, у відповідності до якого при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту правої руки ОСОБА_20 (об. 1) знайдено лише без?ядерні епітеліальні клітини, походження яких за рахунок власного нігтьового ложа вважається найбільш ймовірним. Крові не знайдено. В піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_7 (об. 2) знайдено кров та епітеліальні клітини особи, статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність в препаратах необхідних клітинних елементів. При серологічному дослідженні виявлено антиген А за системою АВ0. З врахуванням висновку експерта №389 судово-медичної експертизи від 14.10.2024, не виключається походження виявлених в піднігтьовому вмісті лівої руки слідів від особи (осіб), для крові якої (яких) властивий антиген А за системою АB0, в тому числі - ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ,

- висновком експерта №227 від 05.11.2024 року, у відповідності до якого при судово-медичній експертизі тампонів змивів з рук (об. 1, 2) та лівої ноги (об. 3) ОСОБА_7 знайдено кров та епітеліальні клітини особи, статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність в препаратах необхідних клітинних елементів. При серологічному дослідженні в цих об`єктах виявлено антиген А за системою АB0. З врахуванням висновку експерта №389 судово-медичної експертизи від 14.10.2024, виявлені сліди можуть походити від особи (осіб), для крові якої (яких) властивий антиген А за системою АB0, в тому числі - ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ,

- висновком експерта №224 від 04.11.2024 року, у відповідності до якого при судово-медичній експертизі речовини бурого кольору, вилученої під час огляду місця події з порога будинку (об. 1), дверей будинку (об. 2), підлоги коридору будинку (об. 3), підлоги кімнати будинку (об. 4), килимка в будинку (об. 6), вирізок із килима (об. 7) та наволочки (об. 8), знайдено: в об. 1-3 кров та епітеліальні клітини особи, статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність в препаратах необхідних клітинних елементів.; в об. 4, 6, 7 кров, в об. 7 ще й епітеліальні клітини особи чоловічої генетичної статі; в об. 8 кров та епітеліальні клітини особи жіночої генетичної статі. При серологічному дослідженні в об. 1-4, 6-8 виявлено антиген А за ізосерологічною системою АВ0. З врахуванням висновку експерта №389 судово-медичної експертизи від 14.10.2024, не виключається походження виявлених слідів в об. 1-3 від особи (осіб), для крові якої (яких) властивий антиген А за системою АВ0, в тому числі - ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 (при наявності в останнього ушкоджень, які б супроводжувались зовнішньою кровотечею); в об. 4, 6, 7 від чоловіка (чоловіків), в крові якого (яких) міститься антиген А за системою АВ0, в тому числі - ОСОБА_12 , ОСОБА_7 (при наявності в останнього ушкоджень, які б супроводжувались зовнішньою кровотечею). Даних про домішка клітин, які б належали ОСОБА_9 в цих об?єктах не отримано. В об. 8 від жінки (жінок), в крові якої (яких) міститься антиген А за системою АВ0, в тому числі - ОСОБА_9 . Даних про домішка клітин, які б належали ОСОБА_11 , ОСОБА_7 не отримано,

- висновком експерта №51 від 18.11.2024 року, у відповідності до якого на підставі судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_9 , 1981 року народження, вивчення наданої медичної карти №8931 стаціонарного хворого на її ім?я, даних судово-імунологічного (висновок експерта №421 від 25.10.2024 року) та судово-гістологічного (висновок експерта №605 від 05.11.2024 року) досліджень, враховуючи повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань підсумовано наступне. Гр. ОСОБА_9 протягом шести днів (з 11.10.2024 року по 17.10.2024 року) знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Чортківська ЦМЛ», де ІНФОРМАЦІЯ_4 о 07:41 год. померла. За час стаціонарного лікування лікарями було виставлено діагноз: «Відкрите проникаюче ножове важке черепно-мозкове поранення (11.10.2024). Стороннє тіло тім?яної долі справа. Внутрішньомозкова гематома тім?яно-потиличної долі зліва. Субдуральна гематома лобної та скроневої долей зліва. Інтравентрикулярна геморагія бічного шлуночка зліва, третього шлуночка задньої мосто-мозочкової цистерни. Субарахноїдальна геморагія скроневої, потиличної долей зліва. Уламковий перелом кісток склепіння черепа зліва. Забій головного мозку важкого ступеня. Церебральна кома III. Множинні ушиті різано-рвані рани волосяної ділянки голови. Різана рана правої надключичної ділянки, лівого зап?ястка. Поверхневі рани шкіри правої кисті». Під час проведення комп?ютерної томографії у гр. ОСОБА_9 було виявлено багатоуламковий перелом лівої тім?яної кістки та дірчастий перелом правої тім?яної кістки в центрі якого наявне стороннє тіло. З приводу проникаючого поранення голови 11.10.2024 року їй було проведено оперативне втручання - краніоектомія зліва, видалення мозкового детриту та кісткових уламків; краніоектомія справа, видалення кісткових уламків та стороннього тіла (кінчика зламаного ножа), під час якого також виявлено крововиливи під оболонки головного мозку та ушкодження речовини головного мозку. Із зовнішніх тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_9 лікарями були виявлені та описані численні «різані» та «колото-різані» рани волосистої частини голови, правої надключичної ділянки, лівого «зап`ястка» та правої кисті, які були ушиті. При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_9 18.10.2024 було виявлено: проникаюче поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку; крововиливи в м`які тканини голови; рана на 2-му пальці правої кисті; садна на волосистій частині голови, обличчі, в правій надключичній ділянці, в проекції акроміального кінця правої ключиці, на грудях, лівій кисті, правому плечі та правій кисті; синці на волосистій частині голови, в правій надплічній ділянці, на передній поверхні грудей, на обох плечах та правій кисті. Окрім того, при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_9 на місці загоєних ран (на волосистій частині голови, в правій надключичній ділянці, на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, на тильній поверхні зап?ястя правої кисті, на 1-му пальці правої кисті) були виявлені рубці. Всі вищезазначені тілесні ушкодження, з огляду на властивості вкриваючих садна кірочок (вони вкриті підвищеними, коричневими кірочками), забарвлення синців (синьо-зелене) та їх нечіткі розмиті контури, виразні ознаки загоєння ран, бурувато-червоне із жовто-рожевим відтінком забарвлення крововиливів в місцях ушкоджень; виявлення ознак набряку-набубнявіння речовини головного мозку, мікроскопічно встановлених ділянок маляції речовини головного мозку і мозочка, з їх запальною інфільтрацією, ознак реактивного арахноїдиту (запальних змін м?якої мозкової оболонки) - утворилися в один і той же час, незадовго до госпіталізації гр. ОСОБА_9 в лікарню 11.10.2024 року. Вищезазначене проникаюче поранення голови, рани на волосистій частині голови з крововиливами в підлягаючих м?яких тканинах, рани в правій надключичній ділянці та обох руках, з огляду на їх вид (у медичній карті вони зазначені як «різані» та «колото-різані»), виявлення під час оперативного втручання стороннього тіла в правій тім?яній кістці (кінчика ножа), властивості рубців на місці загоєних ран, утворилося від дії гострого предмету, не виключено, ножа (як зазначено у постанові на проведення судово-медичної експертизи). Садна та синці, з огляду на вид цих ушкоджень, утворилися від дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями індивідуальні особливості яких не відобразилися у властивостях цих ушкоджень. Смерть гр. ОСОБА_9 настала в результаті проникаючого поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, яке в подальшому перебігу травматичного процесу привело до розвитку посттравматичної маляції та набряку-набубнявіння головного мозку. Даний висновок про причину смерті підтверджується виявленими лікарями за час стаціонарного лікування гр. ОСОБА_9 та при судово-медичній експертизі її трупа ушкодженнями голови, ознаками набряку-набубнявіння речовини та виявленням ділянок посттравматичної маляції головного мозку; даними мікроскопічного дослідження внутрішніх органів, при якому встановлено: набряк-набубнявіння, вогнищеві крововиливи, ділянки маляції речовини головного мозку, мозочка, їх запальна інфільтрація, субарахноїдальний крововилив в проекції півкуль головного мозку, мозочка, реактивний арахноїдит, фрагмент субдуральної гематоми. Спричинена гр. ОСОБА_9 травма голови (проникаюче поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, крововиливи в м?які тканини голови, рани на волосистій частині голови, садна на обличчі і волосистій частині голови, синці на волосистій частині голови) знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настання смерті і за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Рани в правій надключичній ділянці та на обох руках, садна і синці на тулубі та руках у причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті не перебувають і за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться: рани - до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров?я; садна та синці - до легких тілесних ушкоджень. Кров від трупа гр. ОСОБА_9 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Окрім вищевказаних ушкоджень, при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_9 виявлені підковоподібної форми рубці в обох тім?яно-скроневих ділянках, дефекти в правій та лівій тім?яних кістках та в підлягаючій твердій мозковій оболонці, які, з огляду на їх вид, властивості та розташування на тілі, згідно записів у медичній карті є наслідками проведеного гр. ОСОБА_9 під час її стаціонарного лікування оперативного втручання: краніоектомії зліва з видаленням мозкового детриту та кісткових уламків, краніоектомії справа з видаленням кісткових уламків та стороннього тіла;

- висновком експерта №605 від 05.11.2024 року за результатами проведення судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів, вилучених під час розтину трупа гр. ОСОБА_9 , 1981 року народження, у відповідності до якого встановлено набряк-набубнявіння, вогнищеві крововиливи, ділянки маляції речовини головного мозку, мозочка, їх запальна інфільтрація. Субарахноїдальний крововиливв проекції півкуль головного мозку, мозочка, реактивний арахноїдит. Фрагмент субдуральної гематоми. Гнійна пневмонія з вогнищами мікроабсцедування. Вогнищевий міокардит, виражений інтерстиційний набряк в серці;

- висновком експерта №421 від 25.10.2024 року за результатами проведення судово-медичної експертизи рідкої крові трупа гр. ОСОБА_9 , 1981 року народження, у відповідності до якого кров від трупа ОСОБА_9 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0,

- висновком експерта №52 від 21.11.2024 року, у відповідності до якого на підставі судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_10 , 2001 року народження, вивчення наданої медичної карти №8932 стаціонарного хворого на її ім?я, даних судово-імунологічного (висновок експерта №422 від 25.10.2024 року) та судово-гістологічного (висновок експерта №607 від 05.11.2024 року) досліджень, враховуючи повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань підсумовано наступне. Гр. ОСОБА_21 протягом дев?яти днів (з 11.10.2024 року по 20.10.2024 року) знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Чортківська ЦМЛ», де ІНФОРМАЦІЯ_5 о 03:30 год. помер. За час стаціонарного лікування лікарями було виставлено діагноз: «Відкрите проникаюче черепно-мозкове ножове поранення з вхідним отвором в правій скроні (11.10.2024 р). Забій головного мозку важкого ступеня з формуванням внутрішньомозкової та внутрішньошлуночкової гематоми та компресією головного мозку. Дислокаційно-стовбуровий синдром. Колото-різана рана правої скроневої ділянки. Церебральна кома III. Рвана рана правого зап?ястя». Під час проведення комп?ютерної томографії 11.10.2024 року у гр. ОСОБА_12 було виявлено внутрішньомозкову гематому лобно-тім?яної долі справа із дислокацією серединних структур ліворуч, наявністю інтравентрикулярної геморагії бічного шлуночка справа, третього шлуночка, передньої мосто-мозочкової цистерни, субарахноїдальну геморагію лобної та скроневої долей справа, перелом кісток склепіння черепа справа. З приводу проникаючого поранення голови 11.10.2024 року ОСОБА_11 було проведено оперативне втручання декомпресивна краніоектомія справа, видалення внутрішньомозкової та вентрикулярної гематом. Із зовнішніх тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_10 лікарями були виявлені та описані: «різана, колото-різана» рана волосистої ділянки голови справа, «різана, рвана» рана правого зап`ястя. При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 було виявлено: проникаюче поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку; крововилив в м`які тканини голови. Окрім того, при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_12 на місці загоєних ран (на волосистій частині голови (в лобній ділянці справа) та в ділянці задньої поверхні правого променево-зап?ястного суглоба) були виявлені рубці. Всі вищезазначені тілесні ушкодження, з огляду на виразні ознаки загоєння ран, бурувато-червоне із жовто-рожевим відтінком забарвлення крововиливу м?яких тканин в місці ушкоджень на голові; виявлення ознак набряку-набубнявіння речовини головного мозку; виявлення при мікроскопічному дослідженні шматочків внутрішніх органів ознак реактивного арахноїдиту, вогнищ маляції та некрозу мозку, ознак реактивного енцефаліту, клітинно-запальної інфільтрації в речовині мозочка - утворилися в один і той же час, незадовго до госпіталізації гр-на ОСОБА_12 в лікарню 11.10.2024 року. Вищезазначене проникаюче поранення голови, рана на волосистій частині голови з крововиливом в підлягаючих м?яких тканинах, рана в ділянці задньої поверхні правого променево-зап`ястного суглоба, з огляду на їх вид (у медичній карті вони записані як «різані», а рана голови як і «колото-різана), виявлення під час оперативного втручання перелому кісток склепіння черепа, ушкоджень твердої мозкової оболонки та речовини правої півкулі головного мозку, властивості рубців на місці загоєних ран, утворилися від дії гострого предмету, не виключено, ножа (як зазначено у постанові на проведення судово-медичної експертизи). Смерть гр. ОСОБА_12 настала в результаті проникаючого поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, яке в подальшому перебігу травматичного процесу призвело до розвитку посттравматичної маляції та набряку-набубнявіння головного мозку. Даний висновок про причину смерті підтверджується виявленими лікарями за час стаціонарного лікування гр. ОСОБА_12 та при судово-медичній експертизі його трупа ушкодженнями голови, ознаками набряку-набубнявіння речовини та виявленням ділянок посттравматичної маляції головного мозку; даними мікроскопічного дослідження внутрішніх органів, при якому встановлено: субарахноїдальний крововилив в проекції півкуль головного мозку та мозочка, реактивний арахноїдит, вогнища маляції та некрозу, крововиливи в речовині головного мозку, реактивний енцефаліт, дрібні крововиливи, клітинно-запальна інфільтрація в речовині мозочка. Спричинена гр. ОСОБА_11 травма голови (проникаюче поранення голови з ушкодженнями кісток склепіння черепа та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, крововилив у м?які тканини голови, рана на волосистій частині голови) знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті і за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Рана на правій руці у причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті не перебуває і за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких з короткочасним розладом здоров?я. Кров від трупа гр. ОСОБА_10 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Окрім вищевказаних ушкоджень, при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 виявлений підковоподібної форми рубець в лобно-тім?яній ділянці справа, дефект кісток склепіння черепа справа та дефект в підлягаючій твердій мозковій оболонці, рана на передній поверхні шиї з ушкодженням передньої стінки трахеї, які, з огляду на їх вид, властивості та розташування на тілі, згідно записів у медичній карті є наслідками проведених гр. ОСОБА_11 під час його стаціонарного лікування оперативних втручань: декомпресивної краніоектомії справа з видаленням знутрішньомозкової і вентрикулярної гематом (11.10.2024 року) та трахеотомії з накладанням трахеостомічної трубки (18.10.2024 року),

- висновком експерта №422 від 25.10.2024 року за результатами проведення судово-медичної експертизи рідкої крові трупа гр. ОСОБА_10 , 2001 року народження, у відповідності до якого кров від трупа ОСОБА_10 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0,

- висновком експерта №607 від 05.11.2024 року за результатами проведення судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів, вилучених під час розтину трупа гр. ОСОБА_10 , 2001 року народження, у відповідності до якого встановлено субарахноїдальний крововилив в проекції півкуль головного мозку та мозочка, реактивний арахноїдит. Вогнища маляції та некрозу, крововиливи в речовині головного мозку, реактивний енцефаліт. Дрібні крововиливи, клітинно-запальна інфільтрація в речовині мозочка. Вогнищеві крововиливи, серозний альвеолярний набряк легень, вогнищева пневмонія. Розлади кровообігу, інтерстиційний набряк в серці,

- висновком судово-психіатричного експерта №835 від 29.10.2024, яким встановлено, що ОСОБА_7 психічними захворюваннями не страждає. Про це свідчать дані анамнезу, матеріалів справи і результати обстеження психічного стану під експертного. При оцінці психічного стану ОСОБА_7 експертом виявлено, що останній орієнтований в повному обсязі, емоційно врівноважений, по суті справи заявив, що пам`ятає всі події стосовно інкримінованого йому злочину, про що розповів детально та пояснив свої дії. В період інкримінованого йому злочину ОСОБА_7 психічними захворюваннями чи тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 за теперішнього психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_7 в період інкримінованого йому правопорушення, в стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, який би суттєво вплинув на його свідомість і діяльність, не перебував.

Прокурор під час судових дебатів просила визнати винним ОСОБА_7 та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі; вирішити долю речових доказів; запобіжний захід обвинуваченому залишити тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 під час судових дебатів просив присудити ОСОБА_7 найвищу міру покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 під час судових дебатів просив призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Частиною першою статті 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що докази збираються під час досудового розслідування.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта

Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. За загальним правилом слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитися лише в розпочатому кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та не можуть проводитися до внесення відомостей до реєстру, після закінчення строків досудового розслідування. Будь-які слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (статті 214, 219, 223 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

Суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Козинець проти України», заява № 75520/01, п. 54, від 06.12.2007; рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, п. 150, від 21.04.2011; рішення у справі «Яременко проти України», заява № 32092/02, п. 57, від 12.06.2008).

Аналізуючи вищезазначені норми КПК України, колегія суддів вважає докази, надані стороною обвинувачення, належними та допустимими, такими, що відповідають вимогам КПК України, при оформленні яких не було допущено істотного порушення прав та свобод ні обвинуваченого, ні інших осіб.

Колегія суддів критично оцінює визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та звертає увагу на суперечливість позиції обвинуваченого, який визнає себе винним, але заявляє про відсутність спогадів щодо події кримінального правопорушення. Така поведінка обвинуваченого, на переконання колегії суддів, свідчить про формальний характер визнання вини, вчиненого з метою пом`якшення відповідальності.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, в обсязі пред`явленого обвинувачення встановлена сукупністю зібраних доказів.

Перевірка обставин даного кримінального провадження, встановлених на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду, аналіз та зіставлення досліджених в судовому засіданні доказів, у тому числі показань потерпілого, свідків, протоколів слідчих дій, висновків проведених експертиз, свідчать про недостовірність тверджень обвинуваченого про те, що він не пам`ятає обставин вчиненого злочину.

У колегії суддів немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними особами, що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань.

Вищезазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині (вбивства), кваліфікуючою ознакою якого є вбивство двох осіб, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що досліджені у судовому засіданні докази - логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування.

Положення статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь, кореспондують із положеннями статті 17 КПК України, яка містить вимогу про необхідність доведення винуватості особи поза розумним сумнівом. Отже, висновок суду про винуватість особи має ґрунтуватися на твердому переконанні, що надані сторонами докази в їх сукупності доводять винуватість особи «поза розумним сумнівом». І навпаки - висновок суду про винуватість особи не може ґрунтуватися лише на припущенні, що ця особа могла вчинити злочин, якщо з огляду на певні обставини чи докази існує «розумний» сумнів у цьому.

Таким чином, приписи статті 62 Конституції України формулюють відповідний стандарт доведення винуватості особи в суді на підставі оцінки всієї сукупності доказів, але вони не забороняють суду зазначати в судовому рішенні мотиви прийняття чи відхилення окремих доказів, врахування чи неврахування певних фактів чи обставин. Більше того, вимога належним чином мотивувати судові рішення є одним із елементів права на справедливий суд. Це вимагає від суду ретельно оцінювати докази та надавати відповідні пояснення стосовно того, чому він бере або не бере до уваги ті чи інші факти чи обставини. І лише оцінивши відповідним чином докази в їх сукупності, суд має зробити висновок щодо винуватості або невинуватості особи.

Зміст поняття доведеності винуватості особи у вчиненні злочину «поза розумним сумнівом» розкрито у пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини від 04.09.2014 у справі «Рудяк проти України», згідно з яким Суд в черговий раз послався на свою практику, підтверджуючи, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 (справа №688/788/15-к), стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключає можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Частина перша статті 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що, вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й враховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб вчинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності.

Вбивство, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, характеризується єдиним наміром щодо вбивства двох (або більше) потерпілих, змістом якого охоплюється умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті декільком фізичним особам. Смерть двох або більше потерпілих утворює собою зміст мисленого уявлення винної особи про результат своїх дій, що є метою вчинення цього злочину як обов`язкової ознаки його суб`єктивної сторони.

Єдність умислу щодо таких дій є характерною відмінною ознакою цього виду вбивства. Притому єдиним умислом є той, який виник до заподіяння смерті (до її настання) першому потерпілому і охоплює своїм змістом намір (прагнення) заподіяти смерть двом або більше. Для такої кваліфікації не має значення, яким мотивом керувався винний і чи був він однаковим при заподіянні смерті кожному з потерпілих. Якщо ці мотиви передбачені як кваліфікуючі ознаки, дії винного додатково кваліфікуються й за відповідними пунктами ч. 2 ст. 115 КК України. Наявність розриву в часі при реалізації єдиного умислу на вбивство двох або більше осіб значення для кваліфікації злочину за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України не має.

У даному кримінальному провадженні про умисел обвинуваченого ОСОБА_7 на вбивство матері ОСОБА_9 та брата ОСОБА_10 переконливо свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого ним діяння, зокрема, спосіб нанесення, характер і локалізація тілесних ушкоджень, інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинуваченого, яка свідчить про наявність умислу на вбивство і полягає в тому, що ОСОБА_7 , цілеспрямовано наносив удари кухонним ножем по тулубах та головах потерпілих, що є життєво важливим органом, що спричинило настання смерті останніх.

На переконання колегії суддів, усі дії ОСОБА_7 вказують на те, що обвинувачений бажав настання смерті матері ОСОБА_9 та брата ОСОБА_10 і усвідомлював, що нанесення ударів ножем в тому числі по голові, можуть потягнути за собою смерть останніх. Отже, дії ОСОБА_7 були спрямовані на вчинення умисного вбивства матері ОСОБА_9 та брата ОСОБА_10 через конфлікт, що виник між ними. Конфліктна ситуація ніяким чином не вимагала від обвинуваченого наносити удари ножем, оскільки ніякої небезпеки для його життя в діях потерпілих не було, однак обвинувачений ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на заподіяння смерті, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілих та бажав їх настання. Після скоєного обвинувачений не вжив жодних заходів, щоб надати допомогу потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Навпаки вів себе спокійно та не проявляв хвилювання з приводу того, що відбулося.

Таким чином, згідно з положеннями статті 22 КПК України, з`ясувавши обставини даного кримінального провадження та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Дослідивши усі вищезазначені докази в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину та вважає, що його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), кваліфікуючою ознакою якого є вбивство двох осіб, оскільки така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам, встановленим у ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Частиною другою статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину; особу обвинуваченого, який раніше несудимий; є особою молодого віку, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №835 від 29.10.2024, ОСОБА_7 в період вчинення інкримінованого йому злочину психічними захворюваннями чи тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за теперішнього психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру; відповідно до довідок КНП «Чортківська центральна міська лікарня», ОСОБА_7 у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває; згідно з довідкою-характеристикою від 11.10.2024 № 30, скарг від жителів с.Сосулівка до старостинського округу на громадянина ОСОБА_7 не надходило; одружений, має на утриманні малолітню дитину; не працює.

Також колегія суддів враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який наполягає на призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 найсуворішої міри покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів визнає вчинення кримінального правопорушення щодо осіб, з якими винний перебував у сімейних відносинах.

На думку колегії суддів, обставини вчиненого злочину свідчать про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

Доцільним також буде зауважити, що у вчиненому злочині обвинувачений ОСОБА_7 жодним чином не розкаявся, осуду своєї поведінки, жалю з приводу своїх протиправних дій та наслідків, які спричинив вчинений ним злочин, протягом всього часу розгляду кримінального провадження він не висловив. Обвинувачений не дав потерпілому підстав вважати, що йому дійсно жаль від скоєного ним діяння.

Колегія суддів зважає на особливо цинічне ставлення ОСОБА_7 до життя близьких людей, нехтування ним найвищою цінністю, проявлене під час вчинення злочину.

Поведінка ОСОБА_7 під час вчинення ним вбивства двох людей (матері та брата) за обставин викладених вище, не свідчить про критичне ставлення обвинуваченого до скоєного.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Призначення цього покарання повинне мотивуватись у вироку з обов`язковим наведенням обставин, які, на думку суду, перешкоджають застосуванню позбавлення волі на певний строк.

Тобто, обставиною, яка зумовлює призначення довічного позбавлення волі і вказує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є винятковий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи злочинця. Вона визначається сукупністю всіх зібраних у справі даних, що стосуються вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у статті 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні обвинуваченому покарання колегією суддів враховується і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Так, ОСОБА_7 , не вважаючи життя людини найвищою цінністю, жорстоко та безжально вбив свою матір та брата, з якими мешкав, які в момент вбивства не створювали для нього будь-якої небезпеки, не чинили щодо нього ніяких протиправних дій та будь-якого опору. При цьому, вбиваючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_7 діяв цинічно та зухвало, мав можливість не починати дій, в яких він обвинувачується, чим поставив життя вказаних осіб нижче від своїх бажань.

Враховуючи все вище зазначене, колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного, а також з особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 11.10.2024 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався ухвалами Заліщицького районного суду Тернопільської області.

У листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» роз`яснено, що у п. 74 рішення ЄСПЛ (у справі «Харченко проти України») зазначено: «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під вартою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п. 1 ст. 5 Конвенції. Суд також повторює, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (див. справу «Барановський проти Польщі» № 28358/95, п.п. 55-56, ЄКЛП 2000-III, та справу «Кавка проти Польщі» № 25874/94 п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України», № 76556/01 та № 3877904, п. 73 від 08.04.2010)». У пункті 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обґрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (див. справа «Соловей і Зозуля проти України», п. 76, від 27.11.2008).

Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме: набрання цим вироком законної сили, не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Отже, з врахуванням вищезазначених роз`яснень, колегія суддів вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід обчислювати з дня його затримання, з 11.10.2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Тому в строк відбування покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк перебування його під вартою як попереднє ув`язнення з 11.10.2024 (з моменту затримання відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину, від 11.10.2024) до дати набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 14.10.2024 накладено арешт на речові докази, який слід скасувати.

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі статті 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/120-24/13562-ТР від 25.11.2024 року в сумі в сумі 3183,60 грн., які колегія суддів вважає, слід стягнути з ОСОБА_7 в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертного дослідження в межах даного кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 368, 370, 371, 374, 392, 395, ч.15 ст. 615 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання, з 11.10.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/120-24/13562-ТР від 25.11.2024 року в сумі 3183,60 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 14.10.2024 на наступні речі, а саме: вирізку із килима із речовиною бурого кольору, вирізку із наволочки подушки із речовиною бурого кольору, ніж із нашаруванням речовини бурого кольору, волосся чорного кольору, 6 пакетиків із полімерного матеріалу із надписами «ТОП-ЧИК», ноутбук ASUS із зарядним пристроєм кінчик леза ножа, який вилучено під час операції ОСОБА_9 , гумові тапочки білого кольору, футболку червоного кольору із надписом «GIVENCHY», чорні спортивні штани, пару різнокольорових носків - скасувати.

Речові докази: вирізку із килима з речовиною бурого кольору, вирізку із наволочки подушки з речовиною бурого кольору, ніж із нашаруванням речовини бурого кольору, волосся чорного кольору, 6 пакетиків із полімерного матеріалу з надписами «ТОП-ЧИК», кінчик леза ножа, який вилучено під час операції ОСОБА_9 , гумові тапочки білого кольору, футболку червоного кольору з надписом «GIVENCHY», чорні спортивні штани, пару різнокольорових носків - знищити.

Ноутбук ASUS із зарядним пристроєм, який поміщено у сейф-пакет, який опечатано NєHYQ0147848 та який передано на зберігання в кімнаті зберігання речових доказів Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області повернути власнику.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити до набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Заліщицький районний суд Тернопільської області, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3