Справа № 148/1033/24
Провадження №1-кс/148/294/25
УХВАЛА

03 червня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина клопотання прокурора ОСОБА_5 про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирськогої області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, в рамках кримінального провадження №0000214 від 31.03.2021-

встановив:

В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області знаходиться вказане вище кримінальне провадження.

05.03.2025 до суду надійшло клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину організованою групою.

В межах досудового розслідування кримінального провадження №0000214 відносно ОСОБА_7 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області 02.04.2021обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з альтернативою внесення застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень. В разі внесення застави ОСОБА_7 , зобов`язано виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

16.01.2023 за обвинуваченого ОСОБА_7 внесено заставу в розмірі 181 600 гривень, у зв`язку з чим останнього звільнено з-під варти.

Отже, починаючи з 16.01.2023 по даний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 діє запобіжний захід - застава.

ОСОБА_7 достовірно відомо про покладенні на нього обов`язки, визначенні ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.04.2024 задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , та вказане вище кримінальне провадження зупинене до звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з військової служби.

З відповіді командира військової частини НОМЕР_1 , наданої на запит суду, вбачається, що ОСОБА_7 вважається таким, що 25.07.2024 самовільно залишив військову частину та якому згідно наказу командира військової частини (по особовому складу) № 363-РС від 28.11.2024 призупинено строк військової служби та виключено зі всіх видів забезпечення з 11.10.2024.

Тобто, на даний час ОСОБА_7 , свідомо порушує зобов`язання, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а також і обов`язків, як обвинуваченого, що чітко визначені ч. 7 ст. 42 КПК України, основний з яких - прибувати за викликом до суду, а у разі неможливості прибути у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зацікавлених осіб.

Зокрема, ОСОБА_7 , з часу самовільного залишення військової частини, неодноразово допускались неявки до суду без поважних на те причин.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 ухиляється від суду, не виконав покладені на нього ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2021 обов`язки, прокурор вважає, що виникла необхідність у зверненні коштів, внесених в якості застави, в дохід держави та застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбаченні ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування до ОСОБА_7 , іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Зокрема наявні такі ризики: - тяжкість кримінального правопорушкення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , та співрозмірність можливого покарання, у випадку доведеності його вини, вказує на те. що він може ухилятись від суду з метою уникнення відповідальності; ОСОБА_7 ніде не працює, що свідчить про відсутність в останнього постійного джерела заробітку, що спонукає його до вчинення інших кримінальних правопорушень з метою отримання грошової винагороди, не має стійких соціальних зв`язків, є жителем іншого регіону, а тому може в будь який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання; - наявність ОСОБА_9 непогашених судимостей, що вказує, на думку прокурора, на усталену злочинну діяльність обвинуваченого.

В зв`язку з чим прокурор просить звернути в дохід держави внесені ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 181 600 гривень в якості застави за обвинуваченого ОСОБА_7 та, у разі звернення застави в дохід держави, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор вказане клопотання підтримав за обставин, викладених вище, просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив щодо клопотання прокурора. Суду пояснив, що дійсно в липні 2024 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . Проте, в квітні 2025 року він виявив бажання продовжити військову службу, у звязку з чим звернувся до військомату. 19.04.2025 командуванням ВЧ НОМЕР_2 надано письмову згоду на проходженням ним військової служби. 28.05.2025 згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_3 він був напрвлений до нового місця служби - ВЧ НОМЕР_3 , куди мав прибути 30.05.2025. 31.05.2025 в м. Дніпро, по дорозі до військової частини НОМЕР_3 , він був затриманий працівниками поліції. Про те, що його викликали в судове засідання та він був оголошений в розшук йому нічого не було відомо. Йому не було відомо, що кримінальне провадження відносно нього відновлене.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 , у судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора, посилаючись на те, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем та з військової служби не звільнений, виявив намір продовжити військову службу у звязку з чим прамував до нового місця служби. Підстав про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого немає, адже він не був повідомлений про відновлення кримінального провадження та про призначене судове засідання. Також вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, як і умислу ОСОБА_7 на порушення покладених на нього судом обовязків. В подальшому ОСОБА_7 зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши думку учасників щодо нього, дослідивши додані до клопотання докази, судом встановлено такі обставини.

Так, ухвалою суду від 21.03.2024 матеріали кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, виділено в окреме провадження, присвоєно номер 148/1033/24 провадження №1-кп/148/40/25, та зупинено виділене кримінальне провадження до звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з військової служби.

З відповіді командира військової частини НОМЕР_1 , наданої на запит суду судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вважається таким, що 25.07.2024 самовільно залишив військову частину, та якому з згідно наказу командира військової частини (по особовому складу) № 363-РС від 28.11.2024 призупинено строк військової служби та виключено зі всіх видів забезпечення з 11.10.2024.

У зв`язку з надходженням вказаної інформації, ухвалою суду від 26.02.2025 дане кримінальне провадження відновлено та призначено судове засідання 05.03.2025 о 10:30 год.

05.03.2025 до суду надійшло клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання про надання дозволу на його затримання з метою приводу до суду для розгляду вказаного клопотання.

Ухвалою суду від 05.03.2025 задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання з метою приводу до Тульчинського районного суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 20.05.2025 задоволено клопотання прокурора та оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_7

31.05.2025 о 21:10 год. ОСОБА_7 затриманий на виконання ухвали суду від 05.03.2025 працівниками Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області та 02.06.2025 доставлений до суду.

Вирішуючи питання про про те, чи наявні підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з застави на тримання під вартою та звернення застави в дохід держава, чи відсутні, суд входить із такого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 8 та ч. 9 ст. 182 КПК України У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

З наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, та й пояснень самого обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні, формально вбачається наявність порушення, зокрема щодо неповідомлення ним суду та прокурору про те, що з липня 2024 року він не проходив військової служби, самовільно залишивши місце служби, у звязку з чим міг брати участь в судових засіданнях та розгляді кримінального провадження за його обвинуваченням, однак жодних активних дій для цього не вжив.

Разом з тим, з наданих стороною захисту копій письмової згоди ТВО командира військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2025 №1837 та від 26.04.2025 №1907 судом встановлено, що командуванням ВЧ НОМЕР_2 отримано звернення солдата ОСОБА_7 , який перебуває у статусі самовільного залишення служби, але який виявив бажання продовжити військову службу. За наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України, командуванням ВЧ НОМЕР_2 дає згоду на призначення солдата ОСОБА_7 на посаду: стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 окремий батальйон територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України) шпк - «солдат», ВОС- НОМЕР_6, штат НОМЕР_7, 5 тарифний розряд (а.с. 26, 27).

Відповідно до копії Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 28.05.2025 № 155 військовослужбовця за призовом по мобілізації солдата ОСОБА_7 вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. З 28 травня 2025 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно копії припису від 28.05.2025 солдату ОСОБА_7 запропоновано 28.05.2025 вибути до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби, строк прибуття 30.05.2025 (а.с. 29).

Отже, з представлених ОСОБА_7 доказів, в тому числі військового квитка, судом встановлено, що з 26.04.2025 до 28.05.2025 він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_3 , а 30.05.2025 мав прибути до ВЧ НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

Суд враховує, що станом на час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 є військовослужбовцем, виявив бажання та скористався правом, наданим державою, продовжити військову службу після того, як самовільно залишив попереднє місце служби, та прямував до місця служби, коли і був затриманий, а прокурором не надано та судом під час судового розгляду не здобуто доказів, що допущене ОСОБА_7 порушення перешкоджає завданням кримінального провадження.

За таких обставин суд не вбачає достатніх підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на тримання під вартою та звернення застави в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись 177, 182, 183,194, ст. 376 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду

Повна ухвала складена 04.06.2025.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2