Справа № 461/8653/24
Провадження № 1-кс/461/4665/25
УХВАЛА
29.07.2025 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 , який є представником власника майна, ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -
Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Адвокат подав заяву, відповідно до якої клопотання просить задовольнити та проводити розгляд такого у його відсутності.
Захисник ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки на електронну адресу.
Прокурор у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки на електронну адресу.
Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи телефонограмою.
Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.05.2025 року клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно задоволено.
квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 991348);
легковий автомобіль марки AUDI A6 (номер та серія знака НОМЕР_1 , дата реєстрації 06.05.2022, категорія транспортного засобу: В, тип транспортного засобу кузова: седан-загальний, рік випуску: 2018; VIN: НОМЕР_2 .
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.05.2025 року, арешт на майно а саме на: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 991348); легковий автомобіль марки AUDI A6 (номер та серія знака НОМЕР_1 , дата реєстрації 06.05.2022, категорія транспортного засобу: В, тип транспортного засобу кузова: седан-загальний, рік випуску: 2018; VIN: НОМЕР_2 ., накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно п.13 Листа Вищого Спеціалізованого суду України №223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», розгляд питання щодо скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, здійснюється у порядку, передбаченому статтею 174 КПК. Слідчий суддя скасовує цей захід забезпечення лише у випадку надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи : 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2)доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п. 9 ч.1 ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.
Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було забезпечення конфіскації майна як виду покарання
Відповідно до інформації з НАІС, наявної в матеріалах клопотання про арешт майна, ОСОБА_6 на праві приватної власності належить легковий автомобіль марки AUDI A6, номер та серія знака НОМЕР_1 , дата реєстрації 06.05.2022, категорія транспортного засобу: В, тип транспортного засобу кузова: седан-загальний, рік випуску: 2018; VIN: НОМЕР_2 .
Разом з тим, з долученої до клопотання про скасування арешту майна копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що транспортний засіб AUDI A6 (номер та серія НОМЕР_1 ), VIN: НОМЕР_2 , із 08 травня 2025 року є власністю ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановлено, що арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді 09.05.2025 року.
Таким чином, станом на день постановлення ухвали слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова від 09 травня 2025 року у справі №461/8886/24 про накладення арешту, власником зазначеного автомобіля AUDI A6 (номер та серія НОМЕР_1 ), VIN: НОМЕР_2 , був ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Арешт майна згідно з ст. 131 КПК України є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У ч.ч. 4-5 ст. 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя прийшов до переконання, що з врахуванням вищеперелічених обставин потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна. Завдання арешту цього майна не може бути виконане.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна,інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Слідчим суддею встановлено, що арешт майна накладено на транспортний засіб марки AUDI A6 (номер та серія НОМЕР_1 ), VIN: НОМЕР_2 , власником якого з 08.05.2025 року є ОСОБА_4 . Останній не є учасником кримінального провадження, підозра такому оголошена не була.
Керуючись ст.ст. 369, 376, 131, 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який є представником власника майна, ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задоволити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1