Справа № 953/6050/22
Провадження № 1-кп/635/450/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

секретар судових засідань ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, за ч.2 ст.111 КК України, який є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою ОСОБА_6 може виїхати за межі території України та переховуватись від органів досудового слідства та суду. Крім того, враховуючи, що свідки у кримінальному провадженні це місцеві жителі сел.Кутузівка Харківського району Харківської області, яких ОСОБА_6 може знати у зв`язку із своєю депутатською діяльністю та має можливість впливати на їх життєдіяльність, використовуючи своє положення депутата та секретаря Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області. Враховуючи вказане, запобігання зазначеним ризикам не можливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, прокурор просить не визначати розмір застави відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, зазначаючи, що вона безпідставно перебуває під вартою, вона не вчиняла інкриміноване їй кримінальне правопорушення, що підтверджують допитані свідки, підтримала клопотання захисника про зміну їй запобіжного заходу на більш м`який.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, подала клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу на запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у мінімальному розмірі, визначеному КПК України. Так ОСОБА_6 третій рік перебуває під вартою, і за вказаний період жодного разу не надходило повідомлень, скарг від сторони обвинувачення чи учасників процесу про намагання ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для справи, усі докази перебувають під захистом сторони обвинувачення. Усі свідки сторони обвинувачення раніше допитувалися у судовому засіданні, ОСОБА_6 та її родині передано в тривале постійне користування житлову квартиру в АДРЕСА_1 , тому обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту унеможливить будь-який контакт з учасниками справи. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що на них не здійснювався тиск з боку обвинуваченої. Позиція обвинуваченої і її належна процесуальна поведінка, бажання давати пояснення свідчить про те, що ОСОБА_6 жодним чином не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, до адміністративної відповідальності не притягалася, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійне місце проживання, матір похилого віку. Також у 2020 році вона перенесла оперативне втручання на серці та має ряд супутніх захворювань і потребує постійного нагляду кардіолога і прийому відповідного медикаментозного лікування, що неможливо в умовах перебування у СІЗО. Вважають, що ризики, на які посилається прокурор, не підтверджені, а застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави буде достатнім для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_6 обов`язків.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05 липня 2022 року. Надалі, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюбез визначення розміру застави відносно ОСОБА_6 неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом, останній раз до 07 серпня 2025 року включно.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченої закінчується 07 серпня 2025 року.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 судом було встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченої переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за ч. 2 ст. 111 КК України, яке може бути призначене ОСОБА_6 у випадку визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано.

Отже, усвідомлюючи ризик бути засудженою до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачена перебуваючи на свободі може переховуватися від суду і навіть покинути територію України

Щодо ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконного впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні колегія суддів зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме показання отримуються шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Враховуючи, що справа перебуває на стадії допиту свідків захисту, свідки обвинувачення допитані не усі, з метою оперативності судового провадження був змінений порядок допиту свідків, то, суд вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати.

Стосовно тверджень захисника щодо не підтвердження ризику переховування від суду і незаконного впливу чи тиску на свідків колегія суддів зазначає, що ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав, а перебування ОСОБА_6 під вартою мінімізує зазначені ризики.

Стосовно посилання захисника обвинуваченої щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявності доказів, які доводять її непричетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення, не підтвердження свідками її винуватості, колегія суддів зазначає, що допит свідків триває, а оцінка доказам буде надана у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Посилання захисника обвинуваченої на те, що ОСОБА_6 раніше не судима, має постійне місце проживання, місце роботи, позитивні характеристики, у неї на утриманні знаходиться мати-інвалід, суд приймає до уваги, але самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків.

Твердження захисника щодо наявності у обвинуваченої ряду захворювань, які потребують постійного нагляду лікарів та постійного прийому ліків, що неможливо в умовах слідчого ізолятора, колегія суддів зауважує, що ані обвинуваченою, ані її захисником не надано суду документів на підтвердження того, що обвинувачена потребує постійного нагляду лікарів і лікування, яке не неможливе в умовах СІЗО.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, дані про особу обвинуваченої, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що судовий розгляд кримінального провадження триває,суд допитує свідків обвинувачення, колегія суддів приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 в Україні, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено.

Відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає не доцільним визначати розмір застави.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, колегія суддів задовольняє клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченої у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченою її процесуальних обов`язків.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу колегія суддів відмовляє.

Захисником обвинуваченої заявлене клопотання щодо етапування обвинуваченої ОСОБА_6 з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до приміщення медичного центру Да-вінчі Клінік до судинного лікаря хірурга ОСОБА_8 (м.Харків, узвіз Куликівський,6, стаціонар студентської лікарні, 9 поверх) для проведення медичного обстеження 14 серпня 2025 року на 14 год.30 хв.

Прокурор проти задоволення даного клопотання не заперечував.

Колегія суддів вважає за можливе з урахуванням наданих стороною захисту медичних документів, а саме результатів УЗД обстеження обвинуваченої 17.06.2025, і необхідністю отримання консультації судинного лікаря, яке неможливо провести в умовах Харківської медичної частини №27 філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській і Луганській областях, дозволити етапувати обвинувачену для проведення необхідного медичного обстеження на призначену дату 14.08.2025 року на 14 год. 30 хв. до медичного центру «Да-вінчі Клінік» до судинного лікаря хірурга ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 03 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про етапування обвинуваченої до медичного закладу для обстеження задовольнити.

Етапувати обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до приміщення медичного центру «Да-вінчі Клінік» до судинного лікаря хірурга ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , на 14 серпня 2025 року на 14 годину 30 хвилин для проведення медичного обстеження.

Встановити строк дії ухвали до 03 жовтня 2025 року включно.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченою - в той же строк, з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений і проголошений 08 серпня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3