Справа №534/2410/24
Провадження №1-кп/534/264/24
У Х В А Л А

22 травня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисників обвинувачених: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000531 від 19.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України,

у с т а н о в и в :

До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області 22.05.2025 із клопотанням звернувся захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_15 , в якому просить суд скасувати накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.06.2024 року, в частині позбавлення права на користування майном, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: посвідчення АТ «Українська залізниця» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 . Постановити ухвалу, якою зобов`язати відповідальних посадових осіб СУ ГУНП в Полтавській області передати посвідчення АТ «Українська залізниця» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 власнику - ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявлених вимог у клопотанні заявник посилався на приписи діючого законодавства, обставини кримінального провадження, а також на те, що ОСОБА_4 не має можливості працевлаштуватись без посвідчення АТ «Українська залізниця» № НОМЕР_1 ; скасуванням арешту буде забезпечено обвинуваченому ОСОБА_4 мирне володіння майном, а саме вищевказаним посвідченням.

Учасники кримінального провадження, які були присутні в залі судового засідання, не заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд зазначає про наступне.

07.06.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_20 у автомобілі марки «PEUGEOT EXPERT», 2008 р.в., VIN ТЗ: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено посвідчення АТ «Українська залізниця» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Постановою про визнання речовим доказом від 08.06.2024, вилучені речі та об`єкти під час обшуку від 07.06.2024 були визнані речовим доказами, оскільки останні мали значення для. подальшого досудового розслідування та проведення відповідних експертних досліджень та інших слідчих (розшукових) дій.

На підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 13.06.2024 року у справі №554/4779/24 накладено арешт на вищезазначене майно, власником якого є ОСОБА_4 .

Посвідчення АТ «Українська залізниця» №101055 на ім`я ОСОБА_4 з моменту його вилучення та станом на теперішній час перебувають в камері зберігання речових доказів СУ ГУ НП у Полтавській області (за адресою: м. Полтава, вул. Сковороди, 2Б).

Згідно з п. 7 ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

У відповідності до ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст.368 КПК України).

За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Поряд із цим, відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд дійшов висновку, що заявник довів відсутність потреби арешту вищевказаного посвідчення, водночас прокурор не заперечував проти клопотання заявника.

Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому суд враховує положення, закріплені в статті 1 Першого протоколу Конвенції, та практику Європейського суду з прав людини.

Так, виходячи із змісту п.168 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2013 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04), будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

За таких обставин, враховуючи мету та завдання застосування арешту майна, зважаючи на те, що захід забезпечення у виді арешту майна був застосований за ухвалою слідчого судді від 13.06.2024, а власник арештованого майна обмежений у здійсненні ним права власності, яке є непорушним, суд вважає недоцільним продовження дії застосованого заходу забезпечення, з огляду на що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_15 є таким, що підлягає до задоволення повністю.

Керуючись ст.ст.170,174,372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_15 , про скасування арешту майна задовольнити повністю.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.06.2024 року, в частині позбавлення права на користування майном, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: посвідчення АТ «Українська залізниця» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Зобов`язати відповідальних посадових осіб СУ ГУНП в Полтавській області передати посвідчення АТ «Українська залізниця» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 власнику - ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_21