Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 159/7062/19

Провадження № 11-кп/4815/64/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001338 за апеляційною скаргою прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Турійського районного суду Волинської області від 26 листопада 2021 року стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ковелі Волинської області, де проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого начальником Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК),

у с т а н о в и л а :

Вироком Турійського районного суду Волинської області від 26 листопада 2021 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК, та виправдано за недоведеністю в його діянні складу цього злочину.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він з 16 травня 2013 року по цей час працює на посаді начальника Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» (далі Ковельське УВКГ «Ковельводоканал»), призначений на вказану посаду наказом Ковельського міського голови ОСОБА_9 від 16 травня 2013 року на підставі контракту, укладеного з керівником підприємства, що є в міській комунальній власності, від 16 травня 2013 року.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 «Загальні положення» контракту ОСОБА_5 зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 «Права та обов`язки сторін» контракту ОСОБА_5 наділений організаційно-розпорядчими функціями, а саме: здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, Статутом підприємства та цим контрактом, а відповідно до пункту 15 розділу 2 «Права та обов`язки сторін» контракту наділений адміністративно-господарськими функціями, а саме: зобов`язаний користуватись правом розпорядження коштів підприємства, накладати на працівників стягнення відповідно до законодавства, та, виходячи з норми, що міститься в примітці до статті 364 Кримінального кодексу України, є службовою особою.

У той же час, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних обов`язків, будучи службовою особою, вчинив дії, які виразились у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Так, рішенням Ковельської міської ради від 24 грудня 2015 року № 3/4 «Про міський бюджет на 2016 рік» виділено Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» на 2016 рік бюджетних асигнувань по коду функціональної класифікації 180409 «Внески органів влади у статутний фонд» за рахунок коштів бюджету розвитку на суму 400 000 гривень.

Протягом 2016 року рішенням Ковельської міської ради № 15/3 від 27 жовтня 2016 року до Плану використання бюджетних коштів на 2016 рік внесено зміни в сторону збільшення бюджетних асигнувань на суму 2 032 000 гривень, а саме: збільшено розмір бюджетних асигнувань на суму 2 000 000 гривень (в тому числі на листопад 1 000 000 гривень, на грудень 1 000 000 гривень) в користь вищевказаного комунального підприємства.

На підставі довідки № 1/10 від 31 жовтня 2016 року, затвердженої начальником Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» ОСОБА_5 , та в результаті збільшення бюджетних асигнувань 31 жовтня 2016 року за участю начальника Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» ОСОБА_5 проведено засідання технічної ради підприємства з приводу розподілу коштів бюджетного призначення, за результатами проведення якого прийнято рішення про проведення закупівлі бувших у використанні транспортних засобів іноземного виробництва, підбір та пошук яких доручено начальнику гаража Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» ОСОБА_10 .

Поряд із цим, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 в період часу із 31 жовтня 2016 року по 08 грудня 2016 року, перебуваючи на посаді начальника Ковельського УВКГ «Ковельводоканал», використовуючи своє службове становище, діючи умисно всупереч інтересам служби, з метою розтрати бюджетних коштів в інтересах третіх осіб, особисто здійснював підшукування транспортних засобів, котрі заплановано закупити за бюджетні кошти, пошуком підставних осіб для подальшої перереєстрації таких транспортних засобів, а також особисто вів перемовини із фактичним власником рухомого майна з приводу вартості автомобіля.

Так, 02 грудня 2016 року ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на розтрату бюджетних коштів, знаходячись у місті Львові у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, здійснив розрахунок з фактичним власником автомобіля марки ISUZU D-МАХ, номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , у сумі 12 700 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 02 грудня 2016 року становить відповідно 325 501 гривню, після чого, цього дня, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 як підтвердження факту придбання ОСОБА_5 вищевказаного автомобіля було оформлено довіреність від імені ОСОБА_13 формального власника автомобіля, на підставну особу, яку підшукав ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , згідно із якою останній надавалося право на укладення правочинів щодо користування та розпорядження (продажу, міни, здачі в оренду, позички, тощо) вищевказаним транспортним засобом та на підставі якої було знято з обліку зазначений транспортний засіб.

У подальшому 07 грудня 2016 року ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, видав доручення № 174, на підставі якого останній уповноважував начальника гаража Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» ОСОБА_10 бути довіреною особою по придбанню та реєстрації автомобіля ISUZU D-МАХ, номер кузова НОМЕР_1 , а також наказ № 174 від 07 грудня 2016 року про призначення ОСОБА_10 як довіреної особи по питанню оформлення договору купівлі-продажу та реєстрації вищевказаного транспортного засобу.

За вказаним письмовим дорученням ОСОБА_5 08 грудня 2016 року між формальним власником транспортного засобу ОСОБА_13 , інтереси якої за дорученням представляла ОСОБА_14 , та Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» в особі ОСОБА_10 , який не усвідомлюючи протиправності своїх дій, а тому в злочинній змові з ОСОБА_5 не перебував, укладено договір купівлі-продажу 0742/2016/23286-392/16 транспортного засобу, який від імені власника транспортного засобу підписала ОСОБА_14 .

Відповідно до умов вищевказаного договору ОСОБА_13 зобов`язується передати у власність Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» в особі ОСОБА_15 транспортний засіб марки ISUZU D-МАХ, номер кузова НОМЕР_3 , 2011 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 за ціною 401 500 гривень.

На виконання умов вказаного договору сторонами підписано акт передачі транспортного засобу та в подальшому 09 грудня 2016 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_14 на підставі платіжних доручень № 9, 10, 11 від 08 грудня 2016 року, підписаних ОСОБА_5 , Ковельським УВКГ «Ковельводоканал» перераховано кошти у сумі 401 500 гривень, що на 75 999 гривень перевищує фактичну ціну придбання вказаного транспортного засобу.

ОСОБА_5 шляхом зловживання своїм службовим становищем, маючи право оперативного управління бюджетними коштами, які виділені із Ковельського міського бюджету, надавши доручення підпорядкованим працівникам на придбання транспортного засобу за завищеною ціною, розтратив грошові кошти у сумі 75 999 гривень в інтересах третіх осіб, чим завдав збитки Ковельському місцевому бюджету на зазначену суму.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить цей вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік.

На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що місцевим судом, враховуючи відсутність заяви потерпілої сторони про вчинення злочину у формі приватного обвинувачення, було необґрунтовано визнано безпідставними внесення відомостей до ЄРДР та з цих підстав визнано, що всі проведені під час досудового розслідування дії, є проведеними з істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Прокурор вважає, що суд не в повній мірі дослідив докази у провадженні та надав їм неналежну оцінку, оскільки лише формально навів перелік доказів сторони обвинувачення у вироку, без зазначення мотивів, з яких він відкидає ці докази.

Зокрема, вказав, що судом не враховано положення п.3 ч.1 ст. 477 КПК в редакції станом на день вчинення злочину, а також рішення Конституційного Суду України у справі №1-1/99 від 08.04.1999 про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин, тому вважає, що у даному випадку було завдано шкоду саме державним інтересам в особі Ковельської міської ради, яка є представницьким органом територіальної громади м.Ковель, тобто публічним інтересам невизначеного кола осіб, а не інтересам виключно комунального підприємства Ковельського УВКГ «Ковельводоканал», де працює ОСОБА_5 .

Зазначив, що судом не враховано. що кошти на придбання транспортного засобу були виділені Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» рішенням Ковельської міської ради від 24.12.2015 за рахунок коштів бюджету розвитку Ковельської міської ради.

Також на переконання прокурора, ОСОБА_5 не має жодних трудових відносин з Ковельською міською радою, він не є працівником виконавчих органів міської влади, а тому відносно потерпілої сторони не є найманим працівником.

При цьому, прокурор заявив клопотання про повторне дослідження ряду письмових доказів та повторний допит ряду свідків.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року вказаний вирок залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Не погодившись з цим рішенням, прокурор подав касаційну скаргу, яка постановою Верховного Суду від 25 травня 2023 року задоволена, ухвала Волинського апеляційного суду скасована та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2023 року задоволено подання Волинського апеляційного суду та вказане кримінальне провадження направлено до Рівненського апеляційного суду.

11 квітня 2025 року на електронну адресу Рівненського апеляційного суду надійшов лист Ковельського міського голови ОСОБА_16 в якому зазначено, що Ковельська міська рада не бажає підтримувати висунуте ОСОБА_5 обвинувачення за ч.2 ст. 191 КК та не бажає подавати заяву про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Під час судового засідання прокурор Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 просив апеляційний суд скасувати цей вирок стосовно ОСОБА_5 та закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК, у зв`язку з відмовою потерпілого підтримувати обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 , який просив скасувати цей вирок та закрити кримінальне провадження, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили суд залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить таких висновків.

За приписами ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пунктом 3 ч.1 ст. 477 КПК (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого злочину) кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтею 191 КК (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам), якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 з 16 травня 2013 року працює за контрактом на посаді начальника Ковельського УВКГ «Ковельводоканал», яке згідно зі Статутом підприємства є комунальним унітарним комерційним підприємством, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Ковеля Волинської області, призначений на цю посаду наказом Ковельського міського голови ОСОБА_9 від 16.05.2013, на підставі контракту, укладеного з керівником підприємства.

Пунктом 10.3.2 Статуту підприємства передбачено, що призначення та звільнення керівника підприємства належить до виключної компетенції засновника Ковельської міської ради.

Вказані обставини підтверджуються заявою, поданою головою Ковельської міської ради Волинської області ОСОБА_16 .

За приписами ч.2 ст. 439 КПК, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Так Верховний Суд, скасовуючи ухвалу Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у цьому кримінальному провадженні, у своїй постанові від 25 травня 2023 року вказав на те, що встановивши у судовому засіданні, що кримінальне провадження має форму приватного обвинувачення місцевий суд повинен був чітко з`ясувати позицію потерпілого чи підтримує він висунуте обвинувачення, однак цього не зробив. Як убачається з поведінки представника Ковельської міської ради ОСОБА_17 у судовому засіданні, потерпілий не відмовився від обвинувачення у провадженні і заявив, що у разі доведеності вчинення злочину ОСОБА_5 міською радою будуть вжиті заходи про стягнення завданої ним шкоди у порядку цивільного судочинства. З урахуванням наведеного безпідставним є висновок місцевого суду у вироку про те, що в потерпілого не виникло право на відмову від підтримання обвинувачення, оскільки кримінальне провадження було розпочато за відсутності його заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Водночас Верховний Суд наголосив на тому, що суд не з`ясував у потерпілого чи підтримує він висунуте обвинувачення та чи бажає подати заяву про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, і у випадку його відмови від обвинувачення закрити кримінальне провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Вказану обставину підтвердив у судовому засідання прокурор ОСОБА_4 , який, як зазначалось вище, просив апеляційний суд скасувати вирок і закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 . Водночас, в апеляційній скарзі сторони обвинувачення порушувалось питання належності цього кримінального провадження до категорії публічного обвинувачення, у зв`язку з чим прокурор просив визнати ОСОБА_5 винним в інкримінованому йому злочині із призначенням відповідного покарання.

Тому, таку зміну позиції сторони обвинувачення, без заявлення клопотання про відмову від апеляційної скарги, колегія суддів розцінює як відмову від підтримання висунутого обвинувачення.

Так, згідно з приписами ч.4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.7 ч.1, ч.7 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених КПК, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством. Якщо обставини, передбачені п.7 ч.1 цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

При цьому, ч.1 ст. 417 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу та закриває кримінальне провадження.

Водночас, чинним кримінальним процесуальним законом не регламентовано дії суду апеляційної інстанції у разі відмови потерпілого від підтримання приватного обвинувачення у випадку ухвалення виправдувального вироку.

Разом з тим, як вказав Верховний Суд у постанові від 03.06.2020 у справі № 712/1710/19, під час закриття кримінального провадження на підставі відмови потерпілого від обвинувачення суд фактично визнає відсутність самого обвинувачення щодо особи, а тому не потрібно встановлювати сам факт вчинення кримінального правопорушення, ні винуватість чи невинуватість такої особи. За таких обставин не потребують перевірки судом докази, а також немає необхідності в дослідженні того, чи було дотримано інші вимоги процесуального закону під час провадження у справі.

Так, відповідно до приписів ч.6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2 і 19 ч.1 ст. 7 КПК, а саме верховенство права, законність та диспозитивність.

Тому, враховуючи наведене вище і зокрема те, що представник потерпілої особи - голова Ковельської міської ради Волинської області ОСОБА_16 відмовився від підтримання приватного обвинувачення стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 191 КК, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок місцевого суду та закрити дане кримінальне провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмову прокурора від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.2 ст. 191 КК - прийняти.

Вирок Турійського районного суду Волинської області від 26 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_5 - скасувати.

Кримінальне провадження №0001338 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 191 КК закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку з відмовою потерпілого і прокурора від обвинувачення у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3