Номер провадження: 11-сс/813/1724/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має малолітню дитину, фізичної особи підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000004 від 01.07.2024 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання детектива Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 та стосовно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 16.10.2025 року, в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави 5800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 17 562 400 (сімнадцять мільйонів п`ятсот шістдест дві тисячі чотириста) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину та доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, які не перестали існувати та не відпали з моменту обрання найсуворішого запобіжного заходу. Врахувавши вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 із визначенням застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- пред`явлена ОСОБА_8 підозра необґрунтована та не підтверджена матеріалами, долучених до клопотання;

- ризики заявлені слідчим у клопотанні не підтверджені жодним доказом;

- суд безпідставно визначив непомірний розмір застави;

- судом не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного, позитивні характеристики, наявність постійного місця проживання, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та літні батьки.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурор заперечував проти апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

В судовому засіданні, захисник ОСОБА_7 не наполягав на участі підозрюваного ОСОБА_8 при апеляційному розгляду, на підставі чого судове засідання проведено без участі підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених ч. 5 ст. 177 цього Кодексу.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області знаходитьсякримінальне провадження № 0000004 від 01.07.2024 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України.

14.02.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

25.06.2025 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2025 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави в сумі 6000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 18 168 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2025 року строк досудового розслідування продовжено до 20 листопада 2025 року.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 209 КК України, на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та перевірялась під час розгляду клопотання детектива про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

Так, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: протоколом огляду офіційного сайту «КРАІЛ», відповідно до якого встановлено відсутність реєстрації ліцензії на право проведення діяльності з організації та проведення азартних ігор у незаконних гральних закладах за адресами, які встановлено в ході проведення досудового розслідування, матеріалами виконаного доручення УПК в Одеській області ДСР НП України, якими встановлено факт організації та проведення діяльності з організації та проведення азартних ігор у незаконних гральних закладах за адресами, які встановлено в ході проведення досудового розслідування, показами свідка ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками ОСОБА_10 , матеріалами отриманими в ході проведення заходів забезпечення кримінального провадження тимчасових доступів до речей і документів у ТОВ «НВП «ТЕНЕТ» щодо мережевого трафіку за адресами розташування незаконних гральних закладів, які встановлено в ході проведення досудового розслідування, - інформацією з АТ КБ «ПриватБанк» щодо руху коштів по рахункам ОСОБА_8 , матеріалами НСРД, за результатами проведення спостереження за місцем та за результатами проведення спостереження за особою матеріалами НСРД, за результатами проведення контролю за вчиненням злочину, - матеріалами НСРД, за результатами проведення зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, протоколами обшуків у приміщенні незаконних гральних закладів, за результатами яких вилучено речі та документи, що становлять доказове значення у кримінальному провадженні, - протоколом огляду мобільного телефону, належного ОСОБА_11 , що був вилучений в ході проведення санкціонованого обшуку т/з BMW 328, д/н НОМЕР_2 , показами свідка ОСОБА_12 , висновком експерта за результатами проведення експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч.2 ст.209 КК України.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу та не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_8 , дослідження документів на обґрунтування клопотання у сукупності формують у суду внутрішнє переконання щодо того, що мали місце обставини, про які зазначається у клопотанні та що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_8 , тому апеляційний суд дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та вважає, що надані органом досудового розслідування докази, на даній стадії досудового розслідування підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що зазначено в ухвалі, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що в клопотанні слідчого відсутні обґрунтування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки встановлено, що ухвалою слідчого судді у даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 20.11.2025 року, тому запобіжний захід продовжений в межах процесуального строку.

Окрім того, згідно матеріалів провадження, з об`єктивних причин завершити досудове розслідування у строк до закінчення дії ухвали про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу неможливо, зважаючи на кількість підозрюваних, обсяг необхідних слідчих дій, а також процесуальну поведінку учасників провадження.

Водночас, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що ризики заявлені слідчим у клопотанні не підтверджені жодним доказом, оскільки колегією суддів враховується те, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, із середньою освітою, є фізичною особою підприємцем, не одружений, має постійне місце проживання, однак ці дані не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності продовження до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, а також надані слідчим матеріали, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про неможливість запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При вказаних обставинах, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведені обставини, викладені в п.п.1, 2 і 3 ч.1 ст.194 КК України, і вказаний запобіжний захід є відповідним, згідно ст.178 КК України, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, а також тяжкості кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_8 .

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави апеляційному суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують та не зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- відповідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, шляхом залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами перетину кордону, оскільки підозрюваному інкримінується вчинення злочину що пов`язаний із незаконною організацією проведення азартних ігор за попередньою змовою групою осіб, який є особливо тяжким;

- згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки органом досудового розслідування зібрані докази, що підозрюваний здійснював вплив на інших підозрюваних. Крім того, станом на теперішній час у кримінальному провадженні не встановлено та не допитано всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також вони не допитані в судовому засіданні. Таким чином, ОСОБА_8 перебуваючи не під вартою, може здійснювати вплив на вказаних осіб з метою зміни їх показів чи відмову від них;

- підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду, оскільки у зв`язку із переховуванням ОСОБА_8 від органу досудового розслідування останнього постановою детектива від 21.03.2025 було оголошено в розшук, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки характер інкримінованих підозрюваному злочинів має корисливу спрямованість. Так як під час досудового розслідування в подальшому планується здійснювати інші слідчі та процесуальні дії на території м. Одеси та Одеської області, застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, надасть можливість ОСОБА_8 у подальшому відвідувати незаконні гральні заклади та території м. Одеси та здійснювати вплив безпосередньо або через довірених їй осіб на їх діяльність, задля можливості здійснити заходи з метою знищити, сховати або спотворити речі та документи, які безпосередньо опрацьовувались ним та використовувались під час незаконної діяльності, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_7 , про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, неповнолітню дитину, а також мати-інваліда та хворого батька, яким він допомагає, проте наголошує на тому, що зазначені обставини не виключають та не зменшують існування зазначених вище доведених органом досудового розслідування ризиків.

Твердження захисника про те, що слідчий суддя, порушивши вимоги діючого КПК України, не надав оцінки всім обставинам справи та не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не враховує, адже, продовживши строк тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційної скарги про непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому судом зазначено, що при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого, слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Згідно уточненої підозри, у спосіб, встановлений органом досудового розслідування ОСОБА_8 інкримінується те, що він, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , отримав у вищезазначений період часу дохід від незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор у вигляді грошових коштів у загальній сумі 8 849 823,98 гривень, достовірно знаючи, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, та з метою його приховування та маскування, як незаконного доходу, вчинив видаткові фінансові операції на загальну суму 8 602 624,15 гривень.

Так, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді щодо виключності зазначеного випадку, оскільки на це вказує характер інкримінованого підозрюваному злочину, тяжкість можливого призначеного покарання, характеристика сімейного та майнового стану останнього, а також його особисту роль у вчиненні інкримінованого злочину, тому розмір застави у межах, зазначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не буде здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та вірно встановив виключність випадку та вирішив визначити підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 5800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 17 562 400 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому, колегія суддів враховує, що при продовженні запобіжного заходу, розмір застави був зменшений та саме такий розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Доводи захисника ОСОБА_7 про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави у сумі 242240 грн., що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки менший розмір застави, з великою вірогідністю може виявитися недостатнім для гарантування запобігання встановленим ризикам. При цьому, колегія суддів враховує роль ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, тривалість його діяльності, кількості осіб, залученої до неї, тому застава у вказаному розмірі вочевидь може виявитися неспроможною запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та продовження їх існування, у зв`язку з чим неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

При цьому, апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчий навів обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 неможливо, оскільки для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати певний обсяг обов`язкових слідчих та процесуальних дій, а також скласти обвинувальний акт, на що потрібен час.

Натомість, апеляційний суд наголошує на тому, що обсяг дій, необхідних для завершення досудового розслідування визначається слідчим та прокурором, та не може бути предметом апеляційного розгляду під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що на теперішній час, тільки тримання під вартою, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам, та на час постановлення ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказані ризики не зменшились, тому апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2025 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2, ч.2 ст.209 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000004 від 01.07.2024 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4