ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2071/25 Справа № 189/735/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000572 за апеляційними скаргами прокурора Покровського відділу Синельниківської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Верхня Терса Гуляйпільського району Запорізької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом при призначенні обвинуваченому покарання недостатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер суспільної небезпечності, а також особу обвинуваченого, а саме, вчинення ним тяжкого злочину, відсутність обставини, що пом`якшують покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що перед тим як їхати по маршруту, механік автопарку зробив огляд автомобіля на справність, після чого випустив автомобіль на рейс.

Стверджує, що його дії не порушували Правил дорожнього руху України, оскільки він мав намір здійснити випередження у межах смуги руху без перешкод іншим учасникам дорожнього руху та з дотриманням безпечного інтервалу. Дорожня обстановка різко змінилась саме при різкому повороті скутеру ліворуч, спричиняючи його автомобілю перешкоду для руху, однак коли саме це відбулось і на якій відставні від нього досудовим розслідуванням не встановлювалося.

Зазначає, що про існування часткової несправності гальмівної системи автомобіля марки ГАЗ моделі 330202 він за жодних обставин не міг виявити та передбачити, а також, що слідчим, прокурором та судом не враховано порушення водієм скутеру положень п. 9.4, 10.1 Правил дорожнього руху.

Вказує на те, що в порушення вимог КПК України схема місця ДТП зроблена на бланку, який використовується і служить додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, та не підписана понятими, в протоколі огляду місця ДТП та на схемі сліди гальмування автомобіля ГАЗ-330202 не зафіксовані належним чином, тобто відсутня фіксація (заміри) місць початку і місць закінчення слідів до краю проїзної частини та до орієнтиру (електроопори № 197), не встановлена кривизна гальмівних слідів, не визначено належним чином в огляді місця ДТП місце наїзду (місце наїзду немає прив`язки до краю проїзної частини та до орієнтиру в повздовжньому напрямку).

Також слідчим не забезпечено безперешкодний доступ експерта до автомобіля ГАЗ 330202 та не забезпечено розбирання задніх гальмівних механізмів, окрім того, не забезпечено належні умови для роботи експерта (відповідно до пояснень експерта ОСОБА_10 ).

Стверджує, що в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 30.04.2020 року слідчим не зазначено про відповідність погодних та дорожніх умов під час проведення цієї слідчої дії погодним та дорожнім умовам на момент даної пригоди.

Окрім того, під час слідчого експерименту від 30.04.2020 року не проводилось встановлення розташування на проїзній частині обох транспортних засобів в момент початку скутером маневру повороту ліворуч; не встановлювався час руху скутера з моменту початку маневру праворуч до моменту зіткнення з автомобілем ГАЗ-330202; експериментальним шляхом не була встановлена швидкість скутера; не було встановлено положення скутера, коли водій скутера почала гальмувати; не було встановлено розташування автомобіля та скутера відносно меж проїзної частини та відносно один другого в момент зіткнення; під час проведення слідчого експерименту не було встановлено та уточнено з фіксацією до орієнтирів розташування слідів гальмування автомобіля ГАЗ-330202, подряпин асфальту та осипу скла (з врахуванням фотознімків місця ДТП, показів водія та свідків пригоди).

Зазначає, що слідчим при винесенні постанови про призначення транспортно-трасологічної експертизи від 20.01.2020 року (висновок експерта № 19/104- 9/2/153 від 21.02.2020 року) не поставлено на дослідження важливі для досудового розслідування питання:

- про встановлення механізму контактування транспортних засобів;

- питання про встановлення кута між повздовжніми осями транспортних засобів в момент первинного контактування;

- питання про встановлення розташування обох транспортних засобів відносно меж проїзної частини в момент первинного контактування.

Дані відомості також не з`ясовувалися судом.

Також зазначає, що слідчим в постанові про призначення судової автотехнічної експертизи від 13.05.2020 року було сфальсифіковано обставини даної ДТП та внесено в постанову вихідні дані для проведення експертизи, які не підтверджувалися матеріалами кримінального провадження, та які суперечать даним, які були встановлені під час його допиту від 17.03.2020 року, а також даним, які були встановлені під час проведення слідчого експерименту за його участю від 30.04.2020 року.

Окрім того, в постанові про призначення експертизи слідчим не був вказаний момент виникнення небезпеки для руху його автомобіля, що є прерогативою слідчого.

Стверджує, що судом першої інстанції вказані обставини, встановлені під час допиту слідчого ОСОБА_11 та експерта ОСОБА_10 , були проігноровані.

Також суд не вказав підстав неприйняття висновку судового експерта № 30 ОСОБА_12 , відповідно до якого саме дії водія скутера ОСОБА_13 знаходилися в причинному зв`язку з виниклою ДТП через невиконання нею п. 10.1. Правил дорожнього руху України (в редакції чинній станом на день ДТП).

Вказує на те, що експертом ОСОБА_10 не встановлено взаємоконтактучі пари на автомобілі і скутері та не проведено співставлення обох транспортних засобів з врахуванням їх пошкоджень, також не встановлено та не визначено величину кута між повздовжніми осями обох транспортних засобів в момент первинного контактування.

Вважає, що вказана експертиза зроблена експертом ОСОБА_10 з грубим порушенням вимог методик проведення транспортно-трасологічних експертиз, а отже не могла прийматися судом як належний доказ.

Так, експерт ОСОБА_10 у висновку експертизи не вказав про розбіжність вихідних даних, які вказані в постанові про призначення експертизи, з даними, які були встановлені під час проведення слідчого експерименту, не надав слідчому клопотання про уточнення вихідних даних, також не надав два варіанти вирішення поставлених питань, чим порушив вимоги п. 7 ст. 69 КПК України.

Зазначає, що експерт ОСОБА_10 звертався до слідчого з проханням забезпечити розібрання гальмівних механізмів для проведення досліджень, однак слідчим експерту було відмовлено, що призвело до того, що експертом проведені не повні дослідження та не вирішені всі питання, які поставлені в постанові.

Стверджує, що під час проведення слідчого експерименту за його участю не було забезпечено аналогічних в момент ДТП умов, як погодних, так і часових, також не забезпечено слідчим проведення належної фіксації часу та відстані виникнення небезпеки саме для водія автомобіля ГАЗ маневрами водія скутеру Ямаха ліворуч (першого маневру скутеру).

Вказує на те, що експертом ОСОБА_10 не звернуто належної уваги на матеріали кримінального провадження, а саме схему місця ДТП при розрахунку швидкості руху автомобіля ГАЗ 330202, адже в схемі ДТП вказано, що асфальт був мокрим, а в розрахунках експерт вказував асфальтне покриття як сухе.

Вважає, що у цій справі не використані всі можливості збирання додаткових доказів, оскільки в справі два висновки експертів ОСОБА_14 , які містять суперечливу інформацію відносно порушень Правил дорожнього руху України, які перебувають в прямому зв`язку з настанням ДТП, а належне відтворення всієї ситуації, яка передувала настанню ДТП, судом першої інстанції не встановлено.

Також зазначає, що у разі, якщо суд апеляційної інстанції не вбачатиме підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, просить пом`якшити призначене йому покарання, яке фактично позбавляє його та його родину єдиного заробітку.

Окрім того, просить врахувати, що на його утриманні перебувають малолітня дитина та дружина, що саме ним було викликано швидку та поліцію, а також відсутність за цей час вчинення інших кримінальних правопорушень.

Стверджує, що судом не вказано мотивів неможливості застосування до нього ст. 75 КК України, враховуючи те, що потерпілий не зазначав своєї позиції стосовно суворості покарання.

Захисником ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 12.12.2019 року близько 08.30 годин, ОСОБА_9 керував технічно справним автомобілем марки «ГАЗ» модель «330202», номерний знак НОМЕР_1 , та рухався на ньому по вул. Центральна в с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області з боку вул. Гоголя в напрямку вул. Хорунжого (Крупської) в с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області зі швидкістю близько 52,5 км/год.

ОСОБА_9 керував автомобілем марки «ГАЗ» модель «330202», номерний знак НОМЕР_1 , та рухався позаду скутера марки «Yamaha» номерний знак відсутній, під керуванням ОСОБА_15 , по тій же смузі вказаної дороги. В цей час ОСОБА_15 увімкнула лівий повторювач руху, зменшила швидкість руху та почала виконувати маневр ліворуч до розділювальної смуги, перед перехрестям з вул. Хорунжого (Крупська) в с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, в цей час ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ» номерний знак НОМЕР_1 не змінював напрямку свого руху та продовжував рухатися в попутному напрямку із скутером марки «Yamaha» номерний знак відсутній, під керуванням ОСОБА_15 . Після чого водій скутера марки «Yamaha» номерний знак відсутній ОСОБА_15 раптово почала змінювати напрямок свого руху в сторону правого краю проїжджої частини, в цей час водій автомобіля марки «ГАЗ» модель «330202», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 застосував екстрене гальмування, однак останній проявив неуважність, не вжив своєчасно заходи для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до його зупинки, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною автомобіля марки «ГАЗ» модель «330202», номерний знак НОМЕР_1 , з транспортним засобом, що рухався попереду нього у попутному напрямку, а саме із задньою частиною скутера марки «Yamaha» номерний знак відсутній, під керуванням ОСОБА_15 . Своїми діями ОСОБА_9 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно із яким:

- п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Згідно із висновком судової автотехнічної експертизи №19/104-9/2/679 від 05.06.2020 року:

- швидкість руху автомобіля марки «ГАЗ» модель «330202», номерний знак НОМЕР_1 в умовах даної пригоди була не меншою ніж 52,5…66,0 км/год;

- технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля марки «ГАЗ» модель «330202», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , при заданому механізмові ДТП, визначалась виконанням ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру, які не дозволили б водію виконати зазначені вимоги Правил дорожнього руху України;

- при заданому механізмові події, дії водія автомобіля марки «ГАЗ» модель «330202», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП;

- при заданому механізмові ДТП, технічна можливість уникнути даної ДТП, не визначалася односторонніми діями водія скутера марки «Yamaha» номерний знак відсутній ОСОБА_15 ;

- при заданому механізмові події, в діях водія скутера марки «Yamaha» номерний знак відсутній ОСОБА_15 не вбачається невідповідностей вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору могли знаходитись в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди смерть водія скутера марки «Yamaha» номерний знак відсутній - ОСОБА_15 , згідно із висновком судово-медичної експертизи №2431/42-Г від 23.01.2020 року, настала від закритої черепно-мозкової травми; перелому кісток склепіння та основи черепа; забою головного мозку; крововиливів під оболонки головного мозку і ускладнилися набряком головного мозку. Виявлені при судово-медичній експертизі трупа вищеописані тілесні ушкодження у проекції голови у вигляді закритої черепно-мозкової травми прижиттєві; виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), розділенню не підлягають та у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, згідно із пунктом 2.1.1 а «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» є небезпечними для життя в момент спричинення та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої. Виявлені при судово-медичній експертизі трупа вищеописані тілесні ушкодження на тулубі у вигляді синців та крововиливу у товщу м`яких тканин тулуба прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеню, згідно із 2.3.1 а «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» та у зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Враховуючи локалізацію та характеристику виявлених при судово-медичній експертизі трупа тілесних ушкоджень не виключається можливість утворення зазначених тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної події. Судово-медичні експертні дані, які вказували в якому положенні знаходилась ОСОБА_15 , відносно транспортного засобу в момент наїзду не виявлено. Враховуючи локалізацію та характеристику виявлених при судово-медичній експертизі трупа виявлених тілесних ушкоджень, не виключено, що потерпіла ОСОБА_15 , відносно транспортного засобу в момент наїзду могла знаходитися в вертикальному чи близькому до цього положенні.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, потерпілого, який також підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно із ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою - формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Однак, аналізуючи матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ці вимоги кримінального процесуального закону судом дотримані не були. Вирок щодо ОСОБА_9 суд постановив з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для його скасування.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. Водночас виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, за результатами судового розгляду, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху (пункт 12.3 ПДР), що спричинило смерть потерпілої.

Однак, на переконання колегії суддів, такий висновок є передчасним, оскільки суд зробив його без ретельної та всебічної перевірки доводів сторони захисту.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновком експерта №19/104-9/2/679 від 05.06.2020 року встановлено, що швидкість руху автомобіля «Газель 3302» в умовах даної пригоди була не меншою ніж 52,5...66,0 км/год. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «Газель 3302» ОСОБА_9 , при заданому механізмові ДТП, визначалась виконанням ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру, які не дозволили б водію виконати зазначені вимоги Правил дорожнього руху України. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Газель 3302» ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП. При заданому механізмові ДТП, технічна можливість уникнути даної ДТП, не визначалася односторонніми діями водія скутера «Ямаха» ОСОБА_15 . При заданому механізмові події, в діях водія скутера «Ямаха» ОСОБА_15 не вбачається невідповідностей вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору могли знаходитись в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (т. 2 а.п. 131-134). Судовий експерт ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив складений ним висновок.

Сторона захисту, реалізуючи своє право на подання до суду своїх доказів, надала під час судового розгляду висновок експерта № 30 від 22.02.2021 року про проведення судової автотехнічної експертизи, за змістом якого: - в дані дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткнення з автомобілем ГАЗ-330202 зі сторони водія скутера ОСОБА_15 визначалася виконанням нею вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було перешкод технічного характеру; - дії водія скутера ОСОБА_15 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з даною пригодою; - в даній дорожній ситуації водій автомобіля ГАЗ-330202 ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України; - із-за причин, викладених в дослідницькій частині висновку, вирішити питання Чи мав водій автомобіля ГАЗ-330202 ОСОБА_9 технічну можливість запобігти зіткненню зі скутером? - не надається можливим; - із-за причин, викладених в дослідницькій частині висновку, вирішити питання Чи маються в діях водія автомобіля ГАЗ-330202 ОСОБА_9 в даній дорожній ситуації невідповідності з вимогами ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням подій даної пригоди? - не надається можливим.

В дослідницькій частині вказаного висновку (питання № 8, 9, 10) зазначено, що в даній дорожній ситуації для визначення наявності технічної можливості у водія ОСОБА_9 уникнути зіткнення зі скутером необхідно мати такі вихідні дані:

- про час руху скутера з моменту початку зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення, які не були встановлені під час проведення слідчого експерименту з участю водія ОСОБА_9 . Встановити експертним шляхом дані про величину часу руху скутера з моменту зміни напрямку ліворуч до моменту зіткнення не надається можливим по тій причині, що покази водія ОСОБА_9 , які він давав під час проведення слідчого експерименту, в частині вказаних ним параметрів руху скутера (швидкість скутера, відстань в поперечному напрямку, на яку скутер відхилив вліво смугу руху, відстань в повздовжньому напрямку) під час виконання маневру ліворуч з першого положення в друге, в якому скутер змінив напрямок руху праворуч, з технічної точки зору позбавлені технічної спроможності;

- про відстань, яку подолав скутер з моменту початку зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення.

Суд першої інстанції наданий стороною захисту висновок експерта не взяв до уваги, вказавши, що даним висновком не встановлено, зокрема, відповіддю на питання 9, 10, і взагалі всім висновком відсутності вини ОСОБА_9 та однозначно не зазначено про те, що він не мав технічної можливості запобігти зіткненню зі скутером.

Водночас, судом не враховано, що у вказаному висновку експерта зазначено, що ним не надано відповіді на вказані питання у зв`язку з відсутністю відповідних вихідних даних, які в матеріалах кримінального провадження були відсутні (абз.8 а.п.103 т.5).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що за наявності двох суперечливих висновків щодо одного і того самого предмета та питань дослідження, суд першої інстанції у своєму рішенні належним чином не вмотивував чому надав перевагу висновку експерта №19/104-9/2/679 від 05.06.2020 року, і не взяв до уваги висновок автотехнічної експертизи № 30 від 22.02.2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо, зокрема, існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ч. 2 ст. 332 КПК України, зазначених порушень процесуального закону не усунув, оскільки за наявності двох експертиз, які мають явні суперечності, не вжив заходів для їх усунення шляхом постановлення ухвали щодо проведення експертизи, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Допущені порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно із вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду кримінального провадження.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості постановити кінцеве рішення у цьому кримінальному провадженні, зважаючи на допущенні істотні порушення судом першої інстанції вимог КПК України, а також у зв`язку із відсутністю клопотання учасників судового провадження щодо призначення відповідної експертизи та вимогою обвинуваченого щодо призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі ст.ст. 412, 415 КПК України.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, перевірити інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

У разі ж доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначене покарання за вказаною статтею вважати справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, оскільки вимога прокурора щодо призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання, у зв`язку з недостатнім врахуванням ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, та особи обвинуваченого, не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, так як судом відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України фактично враховані всі обставини при призначенні покарання, а саме: тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, що стало підставою для призначення судом обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 5 років, тобто на строк, що перевищує його мінімальну межу, що не вказує на невідповідність призначеного покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора щодо призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України не підлягає задоволенню, оскільки така вимога прокурора не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим.

Таким чином, у разі якщо під час нового розгляду кримінального провадження не буде встановлено інших обставин, які можуть вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, то призначене ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України слід вважати обгрунтованим.

Доводи обвинуваченого щодо наявності підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України підлягають перевірці судом першої інстанції при новому судовому розгляді.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Покровського відділу Синельниківської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року - задовольнити.

Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року щодо ОСОБА_9 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4