Справа № 296/6279/25
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника власника майна ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням про скасування арешту автомобіля марки «Land Rover Range Rover Evogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , який накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.05.2024.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду від 07.05.2024р. у справі №296/4139/24 накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності Акбулуту Осману Фатіху, із позбавленням права його відчуження та розпорядження.

Представник власника майна вважа, що на даний час арешт підлягає скасуванню , оскільки накладений необгрунтовано та відсутня потреба в його подальшому застосуванні, ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження не було оголошено про підозру, а автомобіль не відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Вказав, що автомобіль є речовим доказом. Також зазначив, що арештоване майно може бути видане лише власнику чи законному користувачу, однак власник майна не звертався про повернення майна.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, ст.28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N31107/96, п.58, ECHR 1999-II).

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000201 від 18.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.05.2024р. у справі № 296/4139/24 клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 задоволено частково. Накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності Акбулуту Осману Фатіху, із позбавленням права відчуження та розпорядження.

В ухвалі суду зазначено, що автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, оскільки може бути об`єктом кримінально протиправних дій, знаряддям вчинення злочину, або могло зберегти на собі його сліди та може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000201. Разом з цим, власника не позбавлено права користування вказаним автомобілем.

Ухвала слідчого судді Корольовського районного суду від 07.05.2024 року була предметом розгляду судом апеляційної інстанції та залишена без змін, тому твердження представника власника майна, що арешт накладено необгрунтовано не відповідає дійсності.

Також адвокат ОСОБА_3 зазначає, що на час звернення до суду з даним клопотанням відпала необхідність у арешті зазначено майна

Зі змісту ст.174 КПК України випливає, що арешт може бути скасований повністю або частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, тобто лише з цих двох підстав і не інакше.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого що автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evogue», д.н.з. НОМЕР_2 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна не підлягає задоволенню, оскільки потреба в арешті майна не відпала.

Керуючись статтями 170 - 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1