н/п 1-кс/174/163/2025
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2025 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків для проведення судових експертиз по кримінальному провадженню №0000135 від 12.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні СВ ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 12.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

10.06.2025 до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого про дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків для проведення судових експертиз, яке вмотивовано тим, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні ряду судових експертиз, в тому числі й судово-біологічної експертизи за спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» У зв`язку з чим, 16.05.2025 прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури винесено постанову про відібрання біологічних зразків, а саме зразків букального епітелію, для проведення експертиз у підозрюваного ОСОБА_5 . Останнього було ознайомлено з зазначеною постановою, однак він відмовився від надання зразків для проведення експертиз.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували з приводу його задоволення, виходячи з його протиправності, необґрунтованості та не відповідності позиції ВС та ЄС з аналогічних питань.

Заслухавши позицію прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити по наступним підставам.

Так, з наданих доказів вбачається, що СВ ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000135 від 12.07.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

13.03.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

16.05.2025 прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 винесено постанову про відібрання зразків букального епітелію, у підозрюваного ОСОБА_5 та відповідно до протоколу відмови від відібрання зразків для проведення експертизи від 16.05.2025 останній відмовився від їх надання.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею.

Відповідно до ч.3 ст.245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Статтею 63 Конституції України визначене загальне право не свідчити проти себе та своїх близьких. Особа не несе відповідальності за відмову надавати свідчення або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК України).

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

У справах ««Яллох проти Німеччини», «Функе проти Франції», «J.B. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначав про недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі.

Зокрема у справі «Яллох проти Німеччини» судом зазначено, що хоча право не свідчити проти себе в першу чергу стосується права обвинуваченого зберігати мовчання на допиті та не бути примушеним до давання показань, ЄСПЛ вже надавав цьому принципу більш широкого значення, що охоплює випадки, коли йшлося про передачу органам влади фактичних доказів.

У постанові від 10 лютого 2022 року у справі 163/2245/17 Верховний Суд також зазначив, що «суд має перевірити, чи вживалися стороною обвинувачення інші заходи щодо отримання зразків у інший спосіб та чи було виправданим відібрання біологічних зразків примусовим шляхом; право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993; «Джей.Бі. проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001).

Викладені у цих справах висновки ЄСПЛ не означають, що відібрання біологічних зразків у примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції, однак у кожному разі має перевірятись правомірність отриманих доказів. Біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки».

Отже, коли біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри, то примусове їх надання суперечитиме положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в такому випадку порушуються і засади, закріплені ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України.

Аналіз змісту ст.245 КПК України свідчить, що підставою для примусового відібрання біологічних та інших зразків є призначення в рамках кримінального провадження відповідної судової експертизи.

В свою чергу, звернувшись із клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного, слідчий взагалі не зазначив для яких цілей кримінального провадження виникла необхідність проведення ряду експертиз, (без зазначення яких саме експертиз), для проведення яких необхідне примусове відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 , та що ними повинно бути встановлено чи спростовано, саме в межах даного кримінального провадження. Тому слідчий суддя позбавлений можливості оцінити потреби досудового розслідування з урахуванням балансу інтересів сторін кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що за умови не призначення у кримінальному провадженні відповідної судової експертизи чи експертиз, при цьому матеріали справи не містять жодної постанови про призначення будь-яких експертиз по кримінальному провадженні № 0000135 від 12.07.2024, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як примусове відібрання біологічних зразків та відповідно втручання в права та свободи підозрюваного є невиправданим, оскільки суперечить завданням кримінального провадження, визначеним у статті 2 КПК України, відповідно до яких жодна особа не повинна бути піддана необґрунтованому процесуальному примусу і до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи і в подальшому використання цих зразків у справі як доказ обвинувачення особи, яка надає такі зразки, викликають сумніви у їх законності, оскільки Конституцією України та принципами КПК України передбачено, що людина має право не свідчити проти себе та своїх близьких. Таким чином, застосовуючи примус для відібрання зразків, тим самим відбувається порушення даних норм та необґрунтоване порушення прав людини.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.18, 160-166, 245, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків для проведення судових експертиз по кримінальному провадженню № 0000135 від 12.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1