Справа №295/7261/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи стосовно якої вирішується питання застосування примусовихзаходів

виховного характеру ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

представника у справах дітей ОСОБА_7 ,

представника ювенальної провенції ОСОБА_8

розглянувши клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 02.05.2025 за ознаками вчинення суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин, Житомирської області, українця, громадянина України, учня 10 класу ліцею № 30 м. Житомира, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

встановив:

Прокурор Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 02.05.2025 за ознаками вчинення суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_4 .

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що на початку листопада 2024 року особа, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 263-1 КК України, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримавши у мессенджері «Telegram» від невстановленої особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, пропозицію виготовити саморобний вибуховий пристрій та в подальшому встановити його навпроти Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області погодився на таку пропозицію та залучив для цього ще трьох осіб, а саме: Особу №1, Особу №2 та Особу №3, які досягли віку кримінальної відповідальності, та стосовно яких досудове розслідування закінчено в рамках окремого провадження.

На виконання детальних інструкцій невстановленої особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, 14.11.2024 ОСОБА_4 та неповнолітня Особа №1, яка досягла віку кримінальної відповідальності й відносно якої досудове розслідування закінчено в рамках окремою провадження, з метою конспірації під час підготовки до виготовлення саморобного вибухового пристрою, винайняли в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу, у період з 15 по 19 листопада 2024 року ОСОБА_4 та неповнолітня Особа №1, а також Особа №2 та Особа №3, які досягли віку кримінальної відповідальності та відносно яких досудове розслідування закінчено в рамках окремого провадження, придбали у магазинах «Епіцентр» (м. Житомир, Київське шосе, 4/2), «Комфі» та «Атан» ( АДРЕСА_4 ) предмет й речовини необхідні для подальшого виготовлення на їх основі саморобного вибухового пристрою (термоси, набір викруток, саморізи, цвяхи, шуруповерт з насадками, гальмівну рідину, ацетон, електроліт, миючий засіб «Vanish» тощо), як розмістили у орендованій за вказаний вище обставин квартирі АДРЕСА_5 .

Разом з цим, Особа № 4 стосовно якого досудове розслідування закінчено в рамках окремого провадження, не пізніше 19.11.2024, перебуваючи у м. Харків, використовуючи мессенджер «Telegram», вступила у попередню злочинну змову з невстановленою на даний час особою на ім`я « ОСОБА_9 », матеріали щодо якої виділено в окреме-провадження, та за матеріальну винагороду погодилась посприяти у вчиненні вищевказаного терористичного акту.

У цей же день Особа № 4, перебуваючи у м. Харків, сприяючи невстановленій особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у вчиненні терористичного акту, придбала електрозапалювачі, необхідні для виготовлення саморобного вибухового пристрою, які доставила за адресою: АДРЕСА_6 та залишила біля вказаного будинку.

У свою чергу, ОСОБА_4 будучи особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність та Особа №1, яка досягла віку кримінальної відповідальності й стосовно якої досудове розслідування закінчено в рамках окремого провадження, 19.11.2024 за вказівкою невстановленої особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, забрали електрозапалювачі та перенесли в вищевказану орендовану ними квартиру.

20.11.2024 Особа №4, яка діяла за вказівками невстановленої особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, отриманими у мессенджері «Telegram», сприяючи їй у вчиненні злочину, прибула в магазин «Vodafone» за адресою: проспект Миру, 15а, м. Житомир, де придбала два мобільні телефони марки «ERGO» за два стартові пакети «Vodafone».

Після цього Особа №4 доставила придбані ним телефони та стартові пакети до будинку АДРЕСА_7 , де, дотримуючись вимог конспірації, залишила їх у підвальному приміщенні житлового будинку, відправивши невстановленій особі через мессенджер «Telegram» фотозображення з їх місцезнаходженням, які з того ж дня, за вказівкою цієї ж невстановленої особи, забрав ОСОБА_4 .

Надалі, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на вчинення терористичного акту, ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності за ст. 263-1 КК України, спільно з неповнолітньою Особою №1, яка досягла віку кримінальної відповідальності й стосовно якої досудове розслідування закінчено в рамках окремого провадження, у період з 15.11.2024 по 20.11.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи придбані предмети й речовини, а також електрозапалювачі, куплені Особою №4, порушуючи «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затверджену наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622 (далі - Інструкцію), не маючи відповідного дозволу, виготовили саморобний вибуховий пристрій.

Крім того, в порушення вимог Інструкції, Постанови КМУ «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12 жовтня 1992 р. № 576 не маючи на те відповідного дозволу, отриманого у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС, ОСОБА_4 разом з неповнолітньою Особою №1, яка досягла віку кримінальної відповідальності й стосовно якої досудове розслідування закінчено в рамках окремого провадження, в період часу з 18.11.2024 по 20.1 1.2024 зберігали самостійно виготовлений вибуховий пристрій в приміщенні квартири, за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу 20.11.2024, в проміжок часу з 18 год по 18 год 42 хв. неповнолітній ОСОБА_4 , будучи особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст. 263 КК України, спільно з Особою №2, стосовно якої досудове розслідування закінчено в рамках окремого провадження, порушуючи вищевказану Інструкцію та не маючи відповідного дозволу, використовуючи службу таксі, перенесли вищевказаний саморобний вибуховий пристрій до приміщення Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (м. Житомир, вул. Лесі Українки, буд. 17), де під лавкою навпроти головного входу до зазначеного органу поліції встановили його, після чого о 18 гол. 42 хв. вказаний саморобний вибуховий пристрій невстановленою особою приведено в дії, що призвело до його підриву та вибуху.

Зазначені дії неповнолітнього ОСОБА_4 , який будучи особою, яка після досягнення одинадцятирічної о віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив умисне суспільно небезпечне діяння, яке органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263-1 КК України, що виразилося у незаконному виготовленні вибухового пристрою.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_4 , будучи особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив умисне суспільно небезпечне діяння, яке органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, яке органом досудового розслідування кваліфіковані, що виразилося у незаконному поводженні з вибуховими речовинами, а саме зберіганні та носінні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити, вказавши, що, на її думку, є законні підстави застосування до ОСОБА_4 , примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Неповнолітній ОСОБА_4 , в судовому засіданні у присутності законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і ювенальної превенції свою винуватість у вчиненні суспільно - небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши всі фактичні обставини справи. При цьому пояснив, що в листопаді 2024 року в мессенджері «Telegram» невідомий чоловік запропонував заробити гроші та виробити саморобний вибуховий пристрій, за що цей чоловік заплатить грошові кошти. За виготовлення однієї бомби чоловік пообіцяв заплатити по 700 доларів США і в подальшому буде добавлять за кожне авто по 600 доларів. Перед цим він також кілька місяців спілкувався із вказаним чоловіком за допомогою мессенджеру «Telegram». Для надання допомоги ОСОБА_4 зателефонував своєму другові ОСОБА_10 та вони разом продовжили спілкування із куратором через Телеграм. Невідомий чоловік через месенджер поетапно розповів, що їм треба купити і як виготовити цей саморобний пристрій. Грошові кошти на матеріали чоловік перераховував на банківську картку в гривнях. Для подальшого виконання завдання з виготовлення вибухового пристрою ОСОБА_11 із ОСОБА_10 запропонували цю роботу Стройвансу, а останній запропонував ОСОБА_12 . Після цього вони купляли багато різних матеріалів та речовин, і щоб їх ніхто не запідозрив у виготовленні вибухових пристроїв, тому вони залучали інших учасників. Перелік речовин, які треба купляти, повідомляв куратор та скидував список на чат: Сігнал. Серед таких речовин був: ацетон, електроліт, відбілювач ОСОБА_13 . Ці матеріали купляли у Епіцентрі та в магазині ОСОБА_14 та приносили на орендовану квартиру по АДРЕСА_8 . В подальшому куратор за допомогою відеокамери наказував їм як і в якій послідовності змішувать всі інгредієнти, а ОСОБА_10 відповідав за електро-технічну частину вибухового пристрою та підключав всі проводки. Із придбаних матеріалів вони робили певну суміш, клали його у пакет і в термос, навколо термосу обмотували цвяхи скотчем і в середину термосу вставляли сірники, а далі під`єднали проводи, детонатори і телефон. Вказаний вибуховий пристрій ми повинні були закопати, але в подальшому їм наказали його забрати, під`єднати проводи і відвести у сумці до поліцейського управління по вул. Л.Українки. 20 листопада 2024р. вони із ОСОБА_12 замовили автомобіль таксі та приїхали ввечері до управління поліції в м.Житомирі по вул. Л.Українки, 17. Олійник встановив відеокамеру поруч із входом під автомат з наливу води. А ОСОБА_4 відніс в сумці саморобний вибуховий пристрій до лавочки, що була біля входу в приміщення відділу поліції.

Він шкодує про вчинене, усвідомив протиправність діяння. З клопотанням погоджується.

Захисник, законний представник, у судовому засіданні, кожен окремо, клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Представник служби у справах дітей та представник ювенальної превенції Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області не висловили заперечень щодо задоволення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові докази, вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Окрім визнавальних показів неповнолітнього, його вина у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2025 з фототаблицею, та копіями додатків до протоколу на флеш накопичувачі та оптичному диску;

-висновком спеціаліста - психолога за результатами проведення допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 щодо мотивів вчинення суспільно небезпечних дій;

-висновком судово-психіатричного експерта № 128-2025 від 01.04.2025.;

-протоколом обшуку від 21.11.2024;

-протоколом огляду місця події по вул. Лесі Українки, 17 в м.Житомирі навпроти Житомирського РУП від 20.11.2024 з таблицею зображень;

-актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 20.11.2024;

-протоколом огляду географічних координат на карті Google від 01.03.2025;

-протоколом огляду від 07.12.2024 мобільного телефону, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_9 ;

-протоколом огляду від 08.04.2025 оптичного диску із інформацією від оператора «Водафон» про з`єднання за номерами, якими користувався ОСОБА_4 ;

-висновком експерта комплексної судової вибухотехнічної експертизи Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за № КСЕ-19/106-24/17783 від 14.01.2025, яким були дослідженні об`єкти, вилучені в ході огляду місця події по Л.Українки, 17, де відбувся вибух саморобного вибухового пристрою;

-протоколами оглядів відеозаписів з камер спостереження від 22.11.2024р., 25.11.2024, 29.11.2024, 11.12.2024 з оптичним диском та флеш носієм до них, на яких зображено епізоди придбання речовин та матеріалів для виготовлення саморобного вибухового пристрою, а також віднесення їх до орендованої квартири по АДРЕСА_6 ;

-протоколами оглядів від 17.02.2025р., 21.04.2025р., 23.04.2025, 25.04.2025 та аналізу руху коштів по банківським рахункам, відкритим на ОСОБА_4 , про купівлю матеріалів та речовин для виготовлення саморобного вибухового пристрою;

-протоколом огляду від 08.04.2025р. та аналізу інформації від мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» щодо з`єднань та місця розташування абонентських номерів, якими користувався ОСОБА_4 в період вчинення суспільно небезпечних дій;

-висновком експерта судової портретної експертизи Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за № СЕ-19/106-25/1071-ФП від 29.04.2025 з ілюстративною таблицею до нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

В силу ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно - небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років. У той же час ч. 2 ст. 22 КК України встановлює вичерпний перелік кримінальних правопорушень, за вчинення яких кримінальна відповідальність настає у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Судом встановлено що ОСОБА_4 , у віці п`ятнадцяти років вчинив суспільно-небезпечні діяння, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, тобто на час вчинення ним суспільно небезпечного діяння, він є таким, що не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

В ч. 2 ст.105 КК України законодавець закріпив, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження, 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх замінять чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг 15-річного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує 3-х років.

Відповідно положень ч. 3 ст. 105 КК України, до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у ч. 2 ст. 105 КК України.

Положеннями ст. 103 КК України передбачено, що суд при призначенні покарання неповнолітньому, крім обставин, передбачених в статтях 65-67 цього Кодексу враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

З огляду на п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень статей 498-502 КПК України.

При вирішенні питання щодо обрання виду примусового заходу виховного характеру суд приймає до уваги активне сприяння розкриттю суспільно-небезпечних дій, визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчинених діяннях, його щире каяття та усвідомлення недопустимості вчинення подібних дій, які він вчинив через бажання отримати грошові кошти.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_4 проживає з матір`ю, яка приймає активну участь у навчанні та вихованні сина. Крім того, з характеристики, виданої директором ліцею № 30 м. Житомира, вбачається, що ОСОБА_4 характеризується посередньо (демонстрував рівень знань нижче своїх можливосте, відсутність інтересу до навчання, часто пропускав уроки, але зберігав дружні стосунки із однокласниками, виявляв емоційну індиферентність). З ним проводились індивідуальні педагогічні бесіди.

Враховуючи характер та тяжкість вчинених суспільно-небезпечних діянь, особу ОСОБА_4 , його незрілий вік, обставини справи та дані, що характеризують останнього, який вчинив суспільно-небезпечні діяння вперше, в цілому позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, на обліках в медичних закладах не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, усвідомив протиправність своїх дій, має хороші стосунки з матір`ю, яку сприймає авторитетною для себе людиною, тому суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 кілька примусових заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, що передбачено п. 2 ч. 2 ст.105 КК України. А також передати неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_15 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст.22, 97, 105 КК України, ст.ст. 284, 292, 392-395, 498-502 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме:

- встановити обмеження та заборонити неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихід з дому по особистим питанням без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, з 21:00 години до 06 години ранку наступного дня, строком на 1 (один) рік;

- передати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під нагляд матері ОСОБА_15 строком на 1 (один) рік.

Контроль за належним виконанням примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на Житомирський РУП № 2 ГУНП в Житомирській області та Службу у справах дітей Житомирської міської ради.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а особою стосовно якої вирішено питання застосування заходів виховного характеру протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1