УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 Справа №607/5041/22 Провадження №1-кп/607/242/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі матеріали кримінального провадження№0001470 від 26 жовтня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 355 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 355 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0001470 від 26 жовтня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 355 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 3 ст. 355 КК України.

Прокурор у даному кримінальному провадженні звернувся до суду із клопотанням про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обвинувачений переховується від суду, не з`являється в судові засідання без поважних причин та не повідомляє суд про причини неявки, у зв`язку з чим до останнього застосовувався привід та надавався дозвіл на його затримання. Таким чином, прокурор вважає, що існують ризики, того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання та просила його задовольнити з мотивів, викладених у ньому.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 , думку якого підтримали обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить у його задоволенні відмовити, оскільки зазначені у клопотанні ризики не доведені, а тому просив застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить таких висновків.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. (ч. 1 ст. 331 КПК України).

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України, якою суд керується в порядку вимог ч. 1 ст. 331 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, який відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання до восьми років позбавлення волі.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення при обґрунтовані поданого щодо ОСОБА_5 клопотання, суд виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні прокурора, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та/ суду; незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі до восьми років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. На підтвердження цього ризику є те, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та джерела доходу.

Крім цього, ОСОБА_5 знає про місце проживання потерпілих, у зв`язку із чим може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння він може схиляти потерпілих до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 виконував активні протиправні дії, направлені на залякування та пошкодження майна потерпілих ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання цивільно-правових відносин в частині повернення грошових коштів. Дані дії мали систематичний характер та були направлені на спричинення все більшої шкоди майну та здоров`ю потерпілих.

Також, обвинувачений може продовжувати вчиняти відносно потерпілого ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, а саме: примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань з пошкодженням майна чи застосуванням насильства як особисто так і залучивши інших осіб, так як вчинене ним кримінальне правопорушення має ознаки систематичності, на даний час грошовий борг потерпілим ОСОБА_7 обвинуваченому не повернутий, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти протиправні дії відносно потерпілого, з метою примусити його повернути грошові кошти.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання суду, в судовому засіданні прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, втім, не доведено обставини згідно з п. 3 ч. 1 цієї статті.

Зважаючи на наведене, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , значну тривалість розгляду відносно нього кримінального провадження, беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування в даному конкретному випадку більш м`якого запобіжного заходу, суд доходить висновку, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо обвинуваченого слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких умов, суд вважає за можливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне заборонити ОСОБА_5 залишати своє житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати за вимогою до прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали щодо застосованого запобіжного заходу до 23 год. 59 хв. 01 вересня 2025 року.

Копію ухвали направити на виконання, в частині застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, у Тернопільське РУП ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1