Справа № 182/3190/25
Провадження № 1-кс/0182/501/2025
У Х В А Л А

Іменем України

25.07.2025 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 КПК України на постанову про закриття кримінального провадження №0000090 від 08.11.2024 року слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в :

26 травня 2025 року до Нікопольського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 КПК України на постанову про закриття кримінального провадження №0000090 від 08.11.2024 року слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 .

У своїй скарзі скаржник посилається на наступне.

20.02.2025 року слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000090 від 08.11.2024 у зв`язку з встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

Про закриття кримінально провадження та винесення вищевказаної постанови, потерпілому стало відомо лише 20.05.2025 року, коли ним було отримано зазначену постанову поштою, на адвокатський запит захисника.

13.05.2025 р. засобами електронного зв`язку на адвокатській запит слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було надано відповідь № 26366-2025, якою було повідомлено про закриття КП №№0000090.

Того ж дня, Нікопольським РУП ГУНП в Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку на адресу потерпілого, на запит захисника було направлено відповідь №3-249 та постанову про закриття кримінального провадження від 20.02.2025 р.

Дата направлення листа потерпілому - 13.05.2025 р. підтверджується штампом установи поштового зв`язку на конверті.

Потерпілим 20.05.2025 р. було отримано лист №3-249 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з копією постанови слідчого про закриття провадження від 20.02.2025р.

Зазначена постанова слідчого раніше не направлялась на адресу потерпілого, ним не отримувалась.

З даною постановою потерпілий категорично не згодний, вважає її протиправною та такою, яка порушує його права та законні інтереси, а також положення чинного Кримінального процесуального законодавства України.

Оскаржувана постанова, є результатом бездіяльності слідчого, яка стала підставою для закриття вказаного кримінального провадження.

З часу внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви потерпілого про

кримінальне правопорушення, слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене з`ясування обставин кримінального провадження.

Зокрема, не було допитано свідків, які могли дати свідчення про вчинення злочину, тощо. Слідчим не вчинено жодних дій для з`ясування обставин злочину.

У зв`язку з вищевикладеним просив

1.Скасувати постанову слідчого Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 20.02.2025 року про закриття кримінального провадження №0000090 від 13.11.2024 року;

2.Зобов`язати слідчого Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 здійснити належним чином досудове розслідування кримінального провадження №0000090 від 13.11.2024 року.

Скажник у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді заяву про розгляд скарги без його участі. На задоволенні скарги наполягав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату та час проведення судового засідання. Заяв, клопотань на адресу суду не надав.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було витребувано з Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження № 0000090 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Дослідивши скаргу, заслухавши думку учасників, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000090, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Що стосується вимог скаржника в частині скасування постанову слідчого Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 20.02.2025 року про закриття кримінального провадження №0000090 від 13.11.2024 року, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Враховуючи, те що КПК України встановлені стислі строки розгляду даної категорії справ, вважаю за можливе розглянути скарги за наявними матеріалами та зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У ч. 1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.303КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0000090 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

20 лютого 2025 року слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000090 від 13.11.2024 року в якій зазначено, що «в ході досудового розслідування було встановлено місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 . Згідно допиту ОСОБА_6 було встановлено, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 2018 року, де в них народився спільний син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з 2019 року останні не проживали разом, ОСОБА_6 проживала з сином окремо. На початку 2022 року ОСОБА_6 у зв`язку із військовими діями, побоюючись за життя та здоров`я свого сина виїхала разом з ОСОБА_8 до Німеччини, де проживають по теперішній час. ОСОБА_4 був відомий намір виїзду дружини та сина за кордон. Окрім того, ОСОБА_6 повідомила, що вона не заперечує та не перешкоджає спілкуванню сина з батьком, також зазначила, що батьку відоме їх місце перебування, та вони спілкуються по відеозв`язку, а також ОСОБА_9 надсилає подарунки сину. Додала, що найближчим часом до України не планує повертались, та син не завжди має бажання спілкуватись з батьком через мовний бар`єр, адже батько спілкується англійською мовою. Однак, ОСОБА_4 вимагає на спілкування та приймати участь у вихованні їх спільного сина згідно рішення Нікопольської міської ради, на що ОСОБА_6 не може погодитись, мотивуючи це тим, що в м. Нікополь, де мешкає її колишній чоловік наразі кожного дня відбуваються артилерійські обстріли. Натомість ОСОБА_6 наразі винаймає будинок, в якому є всі умои для життя, розвитку та активного відпочинку дитини, вона працює, кошиів вистачає на утримання дітини в гарних та відповідних умовах на його вік. Також встановлено, що ОСОБА_10 має усе необхідне для життя, відвідує навчальний заклад, матір будь-якого насилля до них не застосовує, насильно за місцем мешкання їх не утримує. Дослідивши всі зібрані матеріали кримінального провадження, та беручи до уваги вищевикладене, а також зважаючи на те, що ОСОБА_6 батьківських прав не позбавлена, тому в діях ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_11 виникли цивільно-правові відносини. У зв`язку з чим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчим було прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000090 від 13.11.2024 за ознакми кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення».

Закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України можливе лише у разі встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення і застосовується, коли встановлено, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок: відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної чи суб`єктивної сторін); непричетності особи до кримінального правопорушення. Але, закриття кримінального провадження з цієї підстави повинне бути вмотивованим не тільки тлумаченням відповідної статті КК України, але і встановленими під час слідства обставинами.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1ст. 92 КПК України, збирання доказів, передбачених ст. 91 КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 111 рішення Європейськогосуду зправ людинивід 22 лютого 2005 року у справі "Новоселецький проти України" суд вказав, що прокуратура є державним органом правової держави, діяльність якого сприяє здійсненню правосуддя і у випадку недотримання зобов`язань, покладених на цей орган, права, гарантовані Конвенцією, були б позбавлені їх "конкретного та ефективного" сенсу. Одне з таких зобов`язань передбачає те, що сторона, яка постраждала, може сподіватись на уважний та ретельний розгляд її скарг.

Відповідно до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покаранні. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд вважає, що слідчий виконав не усі заходи щодо ефективного розслідування у кримінальному провадженні №0000090 відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2024 року.

Крім того, проведене слідчим досудове розслідування не було ретельним, безстороннім і сумлінним. Слідчим не було встановлено та не допитано свідків, не надано оцінку доказів. Крім того, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Нікопольським РУП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості за №0000090 від 13.11.2024 року за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 146 КК України. Однак, слідчий при винесені постанови про закриття кримінального провавадження, вважав за необхідне закрити кримінальне провадження №0000091 від 13.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1 КК України. Тобто, зовсім інше кримінальне провадження за іншою кваліфікацією кримінального правопорушення.

Тобто, можна зробити висновок, що слідчий не вжив усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події кримінального правопорушення, а також усіх необхідних процесуальних дій.

Тому слідчий, на думку суду, не вжив всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України.

Постанова про закриття кримінального провадження слідчим є передчасною та такою, що містить не повний зміст встановлених фактичних обставин та проведених процесуальних дій та в ній не викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття. Крім того, зазначені деякі відомості, які не відповідають дійсності.

Частиною 3 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Отже, згідно вище викладеного на теперішній час постанова дізнавача про закриття кримінального провадження є не повністю обґрунтованою, а тому скаргу в цій частині слід задовольнити, скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000090 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

Що стосується вимог скаржника в частині зобов`язання слідчого Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 здійснити належним чином досудове розслідування кримінального провадження №0000090 від 13.11.2024, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Ч.2 ст. 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені п.п. 5,6 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Тобто, скаржником оскаржується бездіяльність органу досудового розслідування, яка не входить в перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, як визначено ч. 1 ст. 303 КПК України, тому скарга в цій частині задоволенню не підлагає.

Керуючись ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 КПК України на постанову про закриття кримінального провадження №0000090 від 08.11.2024 року слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 20 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000090 від 13.11.2024 року.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 535 КПК України, повідомити суд, про виконання даної ухвали.

В іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1