ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/333/25 Справа № 712/7045/25 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

09 липня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2025, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про скасування постанови про закриття кримінального провадження, в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в :

даною ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2025 залишено без задоволення вищевказану скаргу ОСОБА_7 з посиланням на те, що постанова слідчого від 31.10.2024 про закриття кримінального провадження в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, прийнята з дотриманням вимог КПК, а досудове розслідування проведено повно, з дослідженням всіх обставин кримінального провадження. При цьому, на переконання слідчого судді, слідчим в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі проведені необхідні слідчі дії, надана належна правова оцінка зібраним доказам з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, висновки, викладені у вказаній постанові про закриття кримінального провадження, відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна правова оцінка.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, вважаючи її необґрунтованою, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18.06.2025 у цій справі, а кримінальне провадження повернути в слідчий відділ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано на передчасність і хибність тверджень слідчого про відсутність складу злочину за ч. 1 ст. 296 КК України, адже для повного, всебічного та об`єктивного розслідування даного злочину слідчим не виконано ряду необхідних слідчих дій, які є основними та визначальними для встановлення всіх обставин події, у тому числі і проти громадського порядку, однак такі дії проведені не були більш ніж за 10 місяців розслідування кримінального провадження попри численні клопотання скаржниці. Так, з моменту внесення відомостей до ЄРДР 14.09.2024 за ч. 1 ст. 296 КК України до закриття кримінального провадження в частині розслідування даного злочину, слідчим не було проведено жодної слідчої дії.

Також скаржник зазначає про вчинення відносно неї злочину з використанням собак бійцівських та небезпечних порід вище 40 см в холці без намордників та поводків (французький бульдог та вівчарка східноєвропейська), які є джерелом підвищеної небезпеки, і яких ОСОБА_8 спочатку нацькувала на неї, тим самим знерухомила і лише потім вчинила відносно неї злочинні дії, що було б неможливим без цькування собак.

Крім того, злочин вчинено у громадському місці на обочині, частині проїжджої частини із перешкоджанням нормальному рухові транспорту, на земельній ділянці державної власності. Однак місце вчинення злочину слідчим достеменно не встановлено і він вважає місцем вчинення злочину її приватну власність за більше ніж 100 метрів від місця події. Жодна з долучених до протоколу огляду місця події фотографій не відображає фактичне місце події. Такий недолік можливо усунути шляхом проведення слідчого експерименту, який проведено не було та який є обов`язковим з одночасним допитом з метою усунення розбіжностей в показах.

Скаржник вказує, що злочини вчинено відносно особи з інвалідністю з використанням джерела підвищеної небезпеки двох собак без намордників та повідків на суттєво обмеженій земельній ділянці з одного боку трасою з інтенсивним рухом транспорту та глибоким ровом з іншого з різким обривом з іншого, супроводжуване завданням побоїв, якими є цинізм та особлива зухвалість, що є визначальними рисами об`єктивної сторони хуліганства. Також мала місце неповага до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності через вжиття обсценної лексики, яким супроводжувалося фізичне насилля.

Скаржник стверджує, що ніколи не фотографує ні ОСОБА_8 , ні будь-кого на території її домоволодіння, якщо ці особи не причетні до обслуговування, ремонту та миття автомобілів або вчинення іншого злочину. Мотивом вчинення відносно ОСОБА_7 злочину (спричинення побоїв з метою викрадення її мобільного телефону), висловлене ОСОБА_8 , обурення з приводу фотографування її та її повнолітнього сина, які є неспіврозмірними завданій шкоді здоров`ю скаржниці, а спроба викрадення телефону не була доведена до кінця від незалежних від ОСОБА_8 причин.

При цьому, ОСОБА_7 зазначає на неправдивість та безпідставність тверджень слідчого, що вона ігнорує його виклики 14, 15 та 16.01.2025, адже у повістках не було зазначено для проведення яких саме слідчих дій була виписана кожна з них, тому скаржник сприйняла їх як вибір на зручний для неї час. 21.01.2025 вона не з`явилася до слідчого з поважних причин участь у судовому засіданні, про що заздалегідь повідомила слідчого, а після цієї дати слідчий більше її не викликав попри вказівки, що містяться в ухвалі від 17.04.2025, якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження за ст.ст. 126 ч. 1, 129 ч. 1 КК України, провадження за ч. 1 ст. 296 КК України на той час було вже закрито.

Скаржник стверджує, що свідки у кримінальному провадженні не могли бачити подію не виходячи зі своїх домоволодінь, оскільки видимість обмежена її домоволодінням та деревами свідків, і чути вони не могли, оскільки крики ОСОБА_8 перекривалися шумом інтенсивного руху транспорту. При цьому, протокол огляду місця події є неналежним та недопустимим доказом поняті своїми підписами не підтвердили належність доданих до нього фото, відсутні адреси понятих, підписи на аркушах протоколу огляду, а свідок ОСОБА_9 не може бути одночасно і свідком і понятою при огляді місця події. Крім того, свою участь у будь-яких оглядах місць злочинів вона категорично заперечує.

Також у скарзі йдеться про висловлювання слідчого в судовому засіданні, що йому жаль ОСОБА_8 , бо ОСОБА_7 своїми систематичними скаргами щодо не розслідування цього кримінального провадження чинить на неї психологічний тиск, розслідувати його він не збирається, тому краще буде, якщо скаржник заявить йому відвід.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків, виходячи з такого.

Слідчим суддею на підставі матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження №0000863 від 04.07.2024 встановлено та вбачається з матеріалів справи, що СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000863 від 04.07.2024 року за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст.126, ч. 1 ст.129, ч. 1 ст. 296 КК України. Підставою для внесення зазначених відомостей до ЄРДР були заяви ОСОБА_7 щодо факту нанесення їй побоїв, погрози фізичної розправи, які вона сприймає як реальні, та хуліганських дій вчиненою невідомою особою.

Постановою слідчого від 31.10.2024 закрито кримінальне провадження в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Указана постанова за результатами проведених слідчих дій, зокрема, відібрання пояснень та допиту ОСОБА_7 в якості заявниці та потерпілої, ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 сусідів ОСОБА_7 , огляду місця події, аналізу складу злочину, мотивована тим, що потерпіла ОСОБА_7 перед початком конфлікту із сусідкою ОСОБА_8 без будь-яких законних підстав знімала на власний мобільний телефон домоволодіння ОСОБА_8 та її приватне життя, чим спровокувала останню, а також те, що між вказаними особами тривалий час існують неприязні відносини, а також те, що під час конфлікту жодних сторонніх осіб не було, сусіди жодних сварок, криків чи бійок не чули, в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто - грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Також слідчим вказано про роз`яснення Верховного Суду, що нанесення тілесних ушкоджень (зі слів потерпілої їй наносили тілесні ушкодження) у приватній обстановці із особистих спонукань не може вважатись хуліганством через відсутність головної ознаки зухвалого злочину мотив неповаги до громадського порядку.

Не погоджуючись з указаною постановою слідчого, ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді із скаргою, якою просила скасувати постанову слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження № 0000863 від 04.07.2024 в частині закриття за ч. 1 ст. 296 КК України.

В обґрунтування вказувала на те, що слідчий ОСОБА_12 , отримавши 14.10.2024 кримінальне провадження для проведення досудового розслідування, без проведення жодної слідчої дії вніс відомості 31.10.2024 про його закриття в частині кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України. При цьому, на думку скаржниці слідством 11.09.2024 сфальсифіковано огляд місця події, подія відбулася на території земельної ділянки державної власності, а саме на обочині проїжджої частини дороги із втручанням у дорожній рух, оскільки кілька автомобілів їх об`їхало не зупиняючись з виїздом на зустрічну смугу. Крім того, слідчий вніс неправдиві відомості, що ОСОБА_8 не проживає на території домоволодіння АДРЕСА_1 ; огороду на земельних ділянка там немає, а огород відгороджений ще одним глухим парканом. ОСОБА_7 вважає, що треба провести повторний огляд місця події, провести слідчий експеримент на місці події, розшукати автомобіль, який зупинився під час події та допитати водія і пасажирів, допитати ОСОБА_8 ; вилучити відеозаписи з камери спостереження на території домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , провести слідчий допит її та ОСОБА_8 , провести інші слідчі дії.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2025 залишено без задоволення вищевказану скаргу ОСОБА_7 з посиланням на те, що постанова слідчого від 31.10.2024 про закриття кримінального провадження в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, прийнята з дотриманням вимог КПК, а досудове розслідування проведено повно, з дослідженням всіх обставин кримінального провадження. При цьому, на переконання слідчого суді, слідчим в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі проведені необхідні слідчі дії, надана належна правова оцінка зібраним доказам з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, висновки, викладені у вказаній постанові про закриття кримінального провадження, відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна правова оцінка.

Такими є встановлені обставини справи, а зазначене питання щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення має наступне правове регулювання.

За змістом положень ст.ст. 283, 284 КПК закінчення досудового розслідування - це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібранні докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.

Після виконання вимог ст. 91 КПК, а саме встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась не перевіреною.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, що й мало місце в даному випадку.

Так, стаття 296 Кримінального кодексу України визначає відповідальність за хуліганство. Частина 1 цієї статті стосується грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Отже, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Така правова позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого судом за ст. 296 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к) та постанові Верховного Суду від 05 березня 2024 року (справа № 202/716/22, провадження № 51 - 5296 км 23).

Як зазначено в оскаржуваній постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 31.10.2024 потерпіла ОСОБА_7 перед початком конфлікту із сусідкою ОСОБА_8 без будь-яких законних підстав знімала на власний мобільний телефон домоволодіння ОСОБА_8 та її приватне життя, чим спровокувала останню, а також те, що між вказаними особами вже тривалий час існують неприязні відносини, а також те, що під час конфлікту жодних сторонніх осіб не було, сусіди жодних сварок, криків чи бійок не чули, в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. В апеляційній скарзі ОСОБА_7 стверджує, що свідки у кримінальному провадженні не могли бачити подію не виходячи зі своїх домоволодінь, що підтверджує висновок слідчого в оскаржуваній постанові від 31.10.2024.

Тому, на переконання апеляційного суду постанова слідчого від 31.10.2024 про закриття кримінального провадження № 0000863 від 04.07.2024 в частині закриття за ч. 1 ст. 296 КК України відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки містить всі обов`язкові елементи такого процесуального рішення.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості висновків слідчого судді, адже судовий розгляд скарги у даній справі проведено з дослідженням матеріалів кримінального провадження. Відповідно, слідчий суддя надав належну і детальну оцінку всім доводам скаржника.

Доводи апеляційної скарги, що слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій не знайшли свого підтвердження, адже слідчим неодноразово було допитано саму ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків, складено протокол огляду місця події, схему до нього, фототаблицю.

Крім того, наразі триває розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 129 КК України, що не позбавляє останню заявляти клопотання слідчому для проведення необхідних, на її думку, слідчих дій.

Далі, поняті, які залучаються для участі у слідчих діях, можуть бути в подальшому допитані про те, як відбувалася дана слідча дія, чи були дотримані процедури, та чи відповідають записи у протоколі дійсності. При цьому, ч. 2 ст. 65 КПК України визначає коло осіб, які не можуть бути допитані як свідки, і поняті до цього переліку не відносяться. Тому такі доводи апеляційної скарги не підставою для скасування постанови слідчого.

Доводи апеляційної скарги відповідають доводам скарги ОСОБА_7 , адресованої слідчому судді, і були предметом вивчення слідчого судді, фактично зводяться до незгоди з оскаржуваною ухвалою від 18.06.2025.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та приймає до уваги, що скаржником в апеляційній скарзі не наведено аргументів які свідчили б про незаконність прийнятого слідчим рішення або про помилковість висновків, викладених в ухвалі слідчого судді, адже ці висновки враховують всі можливі обставини, встановлені при здійснені даного досудового розслідування, а тому доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді від 18.06.2025.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді від 18.06.2025 має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2025, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про скасування постанови про закриття кримінального провадження, в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді