Справа № 932/4874/25
Провадження № 1-кс/932/2079/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду м. Дніпра клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 15.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 15.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, про накладення арешту на нежитлові приміщення за адресами: м. Дніпро, вулиця Героїв Громадянської війни, буд. 17, приміщення 71 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); м. Дніпро, проспект Миру, буд. 18, приміщення 568, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); м. Дніпро, вулиця Комунарівська, буд. 10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020), які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» у вигляді заборони відчуження та розпорядження.

В обґрунтування свого клопотання зазначає, що 15.05.2025 в ході моніторингу веб-сайту «Фейсбук» в профілі секретаря Дніпровської міської ради - ОСОБА_5 , за посиланням: https://www.facebook.com/profile.php?id=65600, встановлено наявність публічної заяви про вчинення кримінального правопорушення не встановленим державним реєстратором, який зловживаючи своїми повноваженнями та здійснюючи професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди здійснив реєстрації права власності на певні об`єкти комунальної власності Дніпровської міської ради, що завдало шкоди інтересам юридичної особи. (ЄО 26103).

У ході допиту представника потерпілого ОСОБА_6 , який діє на підставі довіреності Дніпровської міської ради за № 7/10-2807 від 24.12.2024 року уповноважений Дніпровською міською радою на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представляти інтереси Дніпровської міської ради в державних та недержавних органах, установах, підприємствах і організаціях з питань, що стосуються прав, обов`язків та інтересів міської ради, у тому числі на стадії досудового розслідування, а також мати інші права та обов`язки.

16.05.2025 року головою Дніпровської міської ради ОСОБА_7 подана до ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області згода на визнання Дніпровської міської ради потерпілою у кримінальному провадженні № 0000668 за ч. 1 ст. 365-2 КК України.

З комунальної власності вибули 3 приміщення, які перебувають у користуванні «Укрпошти» та розташовані за адресами:

- Місто Дніпро, проспект Миру 18;

- АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_2 , загальною площею 718,9 кв.м.

Представник потерпілого, вказав, що необхідно звернути увагу, що державну реєстрацію права приватної власності, на зазначені об`єкти, проведено реєстратором відділу реєстраційних послуг Підгородненської міської ради ОСОБА_8 , який в силу п. 2 ч. 3. ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повинен був перевірити подані на реєстрацію документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій та, відповідно, встановити фіктивність поданих документів і відмовити у проведенні реєстрації. Державним реєстратором ОСОБА_8 в один день 04.12.2023 року проведено державну реєстрацію права приватної власності одразу на зазначені три приміщення за однією і тією ж особою ОСОБА_9 . Підставою для проведення державної реєстрації державним реєстратором вказані Свідоцтва про право власності від 25.12.2012, які нібито видані виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженнями від 25.12.2012 за № 923/1-р (вул. Юрія Кондратюка, 10, прим. 163), № 923/2-р ( АДРЕСА_3 ), № 923/3-р (вул. Марії Лисиченко, 17, прим. 71).

Відповідно до показань представника потерпілого зазначені розпорядження та Свідоцтва виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради не приймались та не видавались.

Варто відзначити, що від імені ОСОБА_9 до державного реєстратора ОСОБА_8 для проведення державної реєстрації права власності звернулась ОСОБА_10 , яка діяла на підставі довіреності, виданої 19.10.2023, серія та номер документа: А 2389/2023, нотаріальною конторою ГЕНРИКА ЯСТЖОМБ МАЧЕЙ ЯСТЖОМБ в Кракові Республіки Польща. До речі переклад вказаної довіреності з польської на українську мову посвідчено 03.11.2023 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_11 .

В той же день, 04.12.2023 року, ОСОБА_9 в особі ОСОБА_10 (що діє на підставі довіреності, виданої в Республіці Польща) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройбудінвестком» () уклали Акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу, що посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_12 , відповідно до якого ОСОБА_9 передала в якості внеску вказані три об`єкти нерухомості до статутного капіталу ТОВ «Стройбудінвестком», при цьому такий внесок оцінено вказаними особами у розмірі 500 000,00 грн.

Варто відзначити, що в реквізитах сторін в преамбулі Акту приймання-передачі дата видачі довіреності ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_10 зазначена 02.10.2023 року, що не відповідає даті видачі довіреності, яка відповідно до тексту довіреності, видана 19.10.2023 року.

16.02.2024 року знову ж таки в один день, та знову ж таки державним реєстратором ОСОБА_8 на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 04.12.2023 року проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Стройбудінвестком» на вищезазначені три приміщення.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, що має наслідком набуття речових прав, державна реєстрація права власності проводиться одночасно з вчиненням такої нотаріальної дії, нотаріусом, який вчинив відповідну нотаріальну дію.

Отже, відповідно до вищевказаного Закону право власності за ТОВ «Стройбудінвестком» повинен був зареєструвати приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_12 04.12.2023 року, а не державний реєстратор ОСОБА_8 16.02.2024 року.

07.05.2025 року об`єкт нерухомого майна (частина приміщення № 71) за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко 17, який займає АТ «УКРПОШТА» був виставлений на аукціон через майданчик «СЕТАМ».

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав було встановлено, що вказаний об`єкт за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 17, зареєстрований за ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» , державним реєстратором Підгородненської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_13 на підставі акту приймання-передачі.

Окрім цього приміщення до статутного капітулу ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» було включено приміщення за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 18, та м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 10. У вказаних приміщеннях на даний час здійснює свою діяльність АТ «УКРПОШТА».

Також було встановлено з єдиного реєстру судових рішень, що був судовий спір між ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» та ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЬЯНС Д» ЄДПРОУ 41176675 про стягнення з ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» заборгованості (Справа № 904/5014/25. Господарський суд Дніпропетровської області).

Вказаний спір був розглянутий без участі сторін, ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» були визнані вимоги ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЬЯНС Д». На підставі наказу по вказаній справі було відкрите виконавче провадження № 77172225 та виставлено приміщення м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 17, на аукціон для продажу на майданчику «СЕТАМ». Керівником ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» є ОСОБА_14 , який також був керівником ТОВ «ЛАСЛАЙТ», яке зареєстроване за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 108/7, у свою чергу ця адреса збігається з адресою реєстрації компанії ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЬЯНС Д».

Також моніторингом реєстру судових рішень встановлено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 року по справі № 904/4968/24 за позовом ТОВ «ПЛАСТЕХ» до ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» про стягнення грошових коштів, відповідно до якого суд вирішив стягнути з ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» на користь ТОВ «ПЛАСТЕХ» (54020, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/6, офіс 522, код 39266125) грошові кошти у сумі 600 081,25 грн, проте, як нам відомо, виконавче провадження відповідно до вказаного рішення не розпочато.

Також встановлена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження від 27.12.2024 року у справі № 904/5584/24 за позовом ТОВ «Гарденіум», м. Бориспіль, Київська обл. до ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» про стягнення суми боргу.

У ході досудового розслідування допитана в якості свідка ОСОБА_15 , який є директором Комунального підприємства «МІСЬКІ АКТИВИ» Дніпровської міської ради з 01.11.2022 року.

ОСОБА_15 надав покази: 27.11.1991 року за № 46 Дніпропетровською міською радою народних депутатів було прийнято рішення про комунальну власність Дніпропетровської міської Ради народних депутатів, відповідно до якого, керуючись ст. 7 Закону УРСР «Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування», ст.ст. 32, 35 Закону УРСР «Про власність» міська Рада народних депутатів вирішила:

1. Затвердити перелік об`єктів комунальної власності Дніпропетровської міської Ради народних депутатів.

2. Контроль за комунальною власністю міської Ради народних депутатів покладено на відділ власності міської ради.

Відповідно до вказаного рішення визначено об`єкти поштамтів станом на 27 листопада 1991 року, зокрема:

1) м. Дніпро, Ленінський район вул. Комунарівська (наразі вул. Юрія Кондратюка), буд. 10.

2) м. Дніпро, Індустріальний район, вул. Героїв громадянської війни (наразі вул. Марії Лисиченко), буд. 17.

3) м. Дніпро, Індустріальний район, пр. Миру, 18.

Відповідно до Рішення Дніпропетровської міської ради від 09.05.1999 року № 16 «Про формування і використання об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська», керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено перелік приміщень комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, які належать передачі в користування та на бухгалтерській облік по балансу Дніпропетровського поштамту, зокрема, вул. Героїв громадянської війни (наразі вул. Марії Лисиченко), буд. 17 (загальна площа 509,73 кв.м.). Відповідно до Рішення Дніпропетровської міської ради від 26.12.2007 року № 26/26 «Про передачу на баланс комунальних підприємств нежитлових приміщень, які перебувають на балансі Поштамту Центру зв`язку № 1 ДД УДППЗ «Укрпошта», включено в перелік об`єктів, які підлягають приватизації та керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада вирішила передати з балансу Поштамту Центру зв`язку №1 ДД УДППЗ «Укрпошта» (колишня назва Дніпропетровський поштамт) на баланс, зокрема:

1) ВРЖЕП АНД району приміщення по вул. Героїв Громадянської війни, 17, площею 344,1 кв.м. та площею 15,34 кв.м.;

2) КВЖРЕП Індустріального району приміщення по просп. Миру, 18, площею 33,2 кв.м.

Згідно Рішення Дніпропетровської міської ради від 27.02.2010 року за № 15/55 «Про визначення балансоутримувачів нежитлових приміщень та перебувають на балансі ДД УДПЗ «Укрпошта, і передачу їх на баланс міських комунальних підприємств, міська рада вирішила визначити балансоутримувачів нежитлових приміщень, які перебувають на балансі Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», визначено перелік об`єктів комунальних підприємств балансоутримувачів та нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста, які перебувають на балансі ДД УДППЗ «Укрпошта», зокрема:

1) Нежитлове приміщення ВПЗ № 125 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Громадянської війни, 17, 49125, площею 150,29 кв.м.

2) Нежитлове приміщення ВПЗ № 130 за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, 18, 49130, площею 311,2 кв.м.

3) Нежитлове приміщення ВПЗ № 128 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комунарівська, 10, 49128, площею 460,40 кв.м.

22.07.2020 року відповідно до рішення міської ради балансоутримувачем вказаних об`єктів було визначено КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості» ДМР (колишня назва КП «Міські активи» ДМР)

07.05.2025 року об`єкт нерухомого майна (частина приміщення № 71) за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко 17, який займає АТ «УКРПОШТА» був виставлений на аукціон через майданчик «СЕТАМ».

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав було встановлено, що вказаний об`єкт за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 17, зареєстрований за ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» , державним реєстратором Підгородненської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_13 на підставі акту приймання-передачі.

Окрім цього приміщення до статутного капітулу ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» було включено приміщення за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 18, та м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 10. У вказаних приміщеннях на даний час здійснює свою діяльність АТ «УКРПОШТА».

Також було встановлено з єдиного реєстру судових рішень, що був судовий спір між ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» та ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЬЯНС Д» ЄДПРОУ 41176675 про стягнення з ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» заборгованості (Справа № 904/5014/25. Господарський суд Дніпропетровської області).

Вказаний спір був розглянутий без участі сторін, ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» були визнані вимоги ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЬЯНС Д». На підставі наказу по вказаній справі було відкрите виконавче провадження № 77172225 та виставлено приміщення м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 17, на аукціон для продажу на майданчику «СЕТАМ». Керівником ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» є ОСОБА_14 , який також був керівником ТОВ «ЛАСЛАЙТ», яке зареєстроване за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 108/7, у свою чергу ця адреса збігається з адресою реєстрації компанії ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЬЯНС Д».

Також моніторингом реєстру судових рішень встановлено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 року по справі № 904/4968/24 за позовом ТОВ «ПЛАСТЕХ» до ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» про стягнення грошових коштів, відповідно до якого суд вирішив стягнути з ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» на користь ТОВ «ПЛАСТЕХ» (54020, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/6, офіс 522, код 39266125) грошові кошти у сумі 600 081,25 грн, проте, як нам відомо, виконавче провадження відповідно до вказаного рішення не розпочато.

Також встановлена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження від 27.12.2024 року у справі № 904/5584/24 за позовом ТОВ «Гарденіум», м. Бориспіль, Київська обл. до ТОВ «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ» про стягнення суми боргу.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Підгородненської міської ради Дніпроптеровської області ОСОБА_8 04.12.2023 року здійснено реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_5 за ОСОБА_9 на підставі підробних свідоцтв права власності на вказані об`єкти нерухомості.

В подальшому 16.02.2024 року цим же реєстратором відділу реєстраційних послуг Підгородненської міської ради Дніпроптеровської області ОСОБА_8 здійснено реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_3 ; м. Дніпро, вулиця Комунарівська, буд. 10, приміщення 163 за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ».

У ході досудового розслідування було направлено запит до КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР, у відповіді співробітники комунального підприємства зазначили наступне.

Станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на об?єкти нерухомого майна, що розташовані за адресами: м. Дніпро, пр. Миру, 18 прим. 568, м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 17 прим. 71, м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 10 прим.163, КП «ДМБТІ» ДМР не проводилась.

Свідоцтва про право власності на вищезазначені нежитлові приміщення та розпорядження № 923/2-р, № 923/3-р, № 923/1-р від 25.12.2012 до КП «ДМБТІ» ДМР не надавались та на зберіганні не перебувають.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Марії Лисиченко (колишня назва вул. Героїв Громадянської війни), буд. 17 на першому поверсі житлового будинку літ. А-9, розташоване нежитлове приміщення № 71 поз. 1 25, відомості щодо проведення державної реєстрації права власності на зазначене приміщення, відсутні.

Балансова належність житлового будинку літ. А-9 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в який увійшло нежитлове приміщення № 71 за Місцевою радою на підставі рішення Виконкому № 492 від 10.08.1990, про що зроблено запис в обліковій книзі № 23 за реєстраційним № 1340.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Миру, буд.18, житловий будинок літ.А-10 значиться балансовою належністю за Місцевою радою на підставі рішення виконкому Індустріального району № 512 від 19.09.1989 року, про що видане реєстраційне посвідчення від 30.10.1989 року, зареєстроване в КП «ДМБТ» та записано в облікову книгу №18 за реєстровим №310-11, згідно наявної в інвентаризаційній справі технічної документації нежитлове приміщення з № 568 в житловому будинку літ.А-10 за вищезазначеною адресою, не значиться (КП «ДМБТІ» ДМР технічна інвентаризація, як окремого об?єкта нерухомого майна не проводилась).

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комунарівська, буд. 10, житловий будинок літ. А-16 значиться балансовою належністю за Місцевою Радою на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради № 486 від 08.09.1989 року, про що видано реєстраційне посвідчення від 25.01.1990 року та зроблений запис в реєстровій книзі № 19 за реєстровим № 580, згідно наявної в інвентаризаційній справі технічної документації нежитлове приміщення з № 163 в житловому будинку літ.А-16 за вищезазначеною адресою, не значиться (КП «ДМБТІ» ДМР технічна інвентаризація, як окремого об?єкта нерухомого майна не проводилась).

3 огляду на вищевикладене, свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення, що розташовані за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 10 прим. 163 видані виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, на ім?я ОСОБА_9 , мають ознаки фіктивності.

Так, об`єктом вчинення даного кримінального правопорушення є нерухоме майно, а саме за адресою: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 . У ході досудового розслідування встановлено достатні підстави вважати, що вказане майно (квартира) набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є предметом кримінального правопорушення.

На теперішній час, виникла необхідність у накладенні арешту на нежитлові приміщення, за адресами: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); м. Дніпро, вулиця Комунарівська, буд. 10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020), оскільки його незастосування може призвести до подальшого відчуження нежитлових приміщень або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна на теперішній час володільцем нежитлових приміщень за адресами: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); м. Дніпро, проспект Миру, буд. 18, приміщення 568, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); м. Дніпро, вулиця Комунарівська, буд. 10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020), є Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ», яке стало власником 16.02.2024 року.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме перелічених вище речових доказів, для виконання завдання арешту майна, встановленого ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту у вигляді позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаними нежитловими приміщеннями.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, надавши заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду клопотання належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000668 від 15.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 16.05.2025 року визнано речовим доказом у кримінальному провадження № 0000668 від 15.05.2025 року, а саме: нежитлові приміщення за адресами: м. Дніпро, вулиця Героїв Громадянської війни, буд. 17, приміщення 71 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); м. Дніпро, проспект Миру, буд. 18, приміщення 568, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); м. Дніпро, вулиця Комунарівська, буд. 10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020)

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000668 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 15.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на нежитлові приміщення за адресами: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); м. Дніпро, проспект Миру, буд. 18, приміщення 568, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020); м. Дніпро, вулиця Комунарівська, буд. 10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020), які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ», шляхом відчуження та розпорядження.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та власнику майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1