Справа № 646/8433/25
№ провадження 1-кп/646/1532/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000295 від 21.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області ,громадянина України, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

в скоєнні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Воєнний стан на території України неодноразово продовжувався. Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час діє правовий режим воєнного стану на території України.

В ході досудового розслідування встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації та окупації території Куп`янського району Харківської області, тобто після 24.02.2022, у громадянина України ОСОБА_3 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність з державою - агресором російською федерацією, а саме - на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цією метою, ОСОБА_3 01.08.2022, перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Куп`янськ Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно зайняв посаду, не пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме посаду т.зв. «исполняющего обязанности бухгалтера отдела бухгалтерского учета Военно-гражданской администрации Харьковской области», уклавши трудовий договір з т.зв «Главой Военно-гражданской администрации Харьковской области» від 01.08.2022 року №1/117-лс.

Після чого, з 01.08.2022 по 06.09.2022, ОСОБА_3 , перебуваючи на вказаній посаді із визначеним за ним робочим місцем за адресою: Харківська область, м.Куп`янськ, площа Центральна, буд.16-А, виконував такі функціональні обов`язки: здійснення перевірки даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності, проведення інвентаризації основних засобів, матеріалів та товарів, а також нарахування заробітної плати в російських рублях «Военно-гражданской администрации Харьковской области».

Дії громадянина України ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.111-1 КК України колабораційна діяльність, а саме: добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово-окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Матеріали кримінального провадження відповідають вимогам ч. 3 ст. 302 КПК України, встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження. За таких обставин, суд ухвалює вирок у спрощеному провадженні.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, з вищою освітою, зареєстрований та має постійне місце фактичного проживання, за медичною допомогою до лікаря нарколога та лікаря-психіатра КНП Куп`янське ТМО не звертався, на диспансерному (профілактичному) обліку лікаря-нарколога та лікаря -психіатра не перебуває, на обліку Куп`янського РВ філії ДУ « Центр пробації» в Харківській області не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її беззаперечне визнання винуватості та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання винного, передбаченою ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд бере до уваги правову позицію, сформульовану у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 344/16025/18, а саме, рішення суду про позбавлення права займатись певною діяльністю має бути чітко і ясно сформульовано в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючої обставину покарання, а також відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, враховуючи умови його життя, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління та місцевого самоврядування, що є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Дійшовши висновку про можливість не визначати додаткове факультативне покарання у вигляді конфіскації майна, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд дійшов висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи беззаперечне визнання його провини, щире каяття, та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.124, 369, 370, 373, 374, 377, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України і призначити покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління та місцевого самоврядування, чи в органах, що надають публічні послуги, без конфіскації майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: документ з назвою «Трудовой договор Военно-гражданской администрации Харьковской области с работниками администрации № 1/117-лс от 01.08.2022», документ з назвою «Приказ Главы Военно-гражданской администрации Харьковской области» «О создании постоянно действующей комиссии по проведению инвентаризации товарных остатков № ПГ -12/22 от 24.08.2022», документ з назвою «Приказ Главы Военно-гражданской администрации Харьковской области» « О создании постоянно действующей комиссии по проведению инвентаризации основных средств, материалов и товаров № ПГ -8/22 от 05.08.2022»-залишити при матеріалах данного кримінального провадження № 000295 від 21.06.2024.

Вирок суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1