УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

м. Київ

справа № 447/737/24

провадження № 51 -1668 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргузахисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 квітня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24 квітня 2025 року під час судового розгляду кримінального провадження № 0000306 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 1, ст. 307 ч. 2 КК України, відмовлено захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року відмовлено

у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на зазначену ухвалу місцевого суду на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що ухвала судді-доповідача апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження є незаконною, оскільки ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, а тому відмова у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт також може бути предметом розгляду цього суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити відповідно

до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 ч. 2, ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише

на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією

та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого

та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників

для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Відповідно до ст. 392 ч. 1 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття ст. 422-1 КПК України визначає порядок перевірки таких ухвал суду в апеляційному порядку.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24 квітня 2025 року під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , відмовлено його захиснику адвокату ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт і така ухвала відповідно до вимог ст. 392 ч. 1, 2 КПК не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно з приписами ст. 399 ч. 4 КПК України суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Саме цими нормами процесуального закону керувався апеляційний суд, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 квітня 2025 року, оскільки вона не входить до переліку судових рішень, які відповідно до ст. 392, ст. 422-1 КПК України підлягають оскарженню.

Отже, ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України.

За таких обставин, доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом вимог КПК України є безпідставними.

Відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається,

що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 квітня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3