Справа № 462/6757/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/460/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України, -

встановила:

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України та обрано йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 /один/ рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 приєднано невідбуте ним покарання за вироком Личаківського районного суду міста Львова від 29 квітня 2024 року, та за сукупністю вироків, остаточно обрано йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень та 1 /одного/ року позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину чи кримінального проступку, встановивши іспитовий строк в 3 /три/ роки, та відповідно до ч. 1 ст.76 КК України із покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень, - виконувати самостійно.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , 08 серпня 2024 року, приблизно о 19:45 год., перебуваючи на території лісопарку, який розташований поблизу ТРЦ «Вікторія Гарденс», що на вул. Кульпарківська, 226 А, у м. Львові, на стежці, біля дерева, знайшов (придбав) один полімерний зіп-пакет з герметичною защіпкою та смугою червоного кольору, у середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору. Зрозумівши, що це психотропна речовина, а саме PVP, обвинувачений ОСОБА_6 вирішив зберігати її при собі з метою власного вживання без мети збуту, заховавши знайдений полімерний зіп-пакет до правої кишені шортів, в які був одягнений.

Того ж дня, через нетривалий проміжок часу, обвинувачений ОСОБА_6 , зберігаючи при собі вказану речовину, виходячи з лісопарку, розташованого поблизу прибудинкової території ТРЦ «Вікторія Гарденс», що розташований у м. Львові по вул. Кульпарківській, 226 А, приблизно о 20:00 год., був зупинений працівниками поліції, які виявили та в подальшому вилучили у нього один полімерний зіп-пакет з герметичною защіпкою та смугою червоного кольору, у середині якого знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору.

У виявленій та вилученій у обвинуваченого ОСОБА_9 кристалоподібній речовині білого кольору, яка знаходилась у полімерному зіп-пакеті з герметичною защіпкою та смугою червоного кольору, виявлено PVP, який згідно постанови Кабінету міністрів України №770 від 06.05.2000, якою затверджено «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса психотропної речовини PVP становить 0,2164 грам.

На вирок суду прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржуваний вирок скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова Львівської області від 29.04.2024 та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, виконувати самостійно.

В обґрунтування вказує, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, вчинив 08.08.2024, маючи невідбуте покарання у виді штрафу за попереднім вироком Личаківського районного суду м.Львова від 29.04.2024. Суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, незважаючи на те, що звільнення від відбування іншого покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, яке входить у сукупність вироків разом зі штрафом, є неприпустимим і розцінюється як неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Із наведеного положення ст. 75 КК України також вбачається, що суд може прийняти рішення за правилами цієї норми лише у випадках, коли дані про особу засудженого, з урахуванням обставин справи та тяжкості вчиненого злочину, дають суду достатні підстави для висновку про те, що виправлення особи можливе без відбування призначеного покарання.

Прокурор зазначає, що обираючи покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, його позитивну характеристику за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття). Поряд з цим, суд залишив поза увагою та не надав відповідної оцінки даним про те, що ОСОБА_6 , маючи невідбуте покарання у вигляді штрафу за попереднім вироком, знову вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.

На думку апелянта, судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, застосування якої є допустимим лише тоді, коли висновок про виправлення обвинуваченого без відбування покарання зроблений виходячи із об`єктивних даних про тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи та не суперечить їм; вирок ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки належні і достатні мотиви та підстави застосування ст. 75 КК України не наведені, а покарання, призначене із застосуванням положень цієї статті, є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

На апеляційний розгляд обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився та про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу частково, просив вирок скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутня ухвала про призначення підготовчого судового засідання та ухвала про призначення судового розгляду, що є порушенням КПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, виступ прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Зазначених вимог закону під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 судом першої інстанції дотримано не було.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутня ухвала про призначення підготовчого судового засідання, не вбачається проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання, винесення ухвали передбаченої ч.1 ст. 316 КПК України, що суперечить вимогам Глави 27 КПК України, ст. 314- 317 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно зі ст. 415 КПК України підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до переконання про те, що вирок в цьому кримінальному провадженні підлягає безумовному скасуванню через виявлені істотні порушення вимог процесуального закону, із необхідністю призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин подана у справі апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а саме в частині скасування оскаржуваного вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції повинен з дотриманням вимог кримінального процесуального закону всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне, вмотивоване й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4