Справа № 161/7104/25
Провадження № 1-кп/161/906/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 травня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 03.03.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с.Заріччя Ковельського району Волинської області, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , громадянка України, освіта середня спеціальна, пенсіонерка, незаміжня, несудима,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілих неповнолітньої ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачена ОСОБА_3 27 лютого 2025 року близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із неповнолітньою потерпілою ОСОБА_7 , нанесла один удар кулаком правої руки в ділянку верхньої губи, один удар кулаком правої руки в ділянку лівої щоки та не менше трьох ударів кулаком правої руки в ділянку лівого передпліччя потерпілої.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого передпліччя, які відповідно до висновку експерта №166 від 03.03.2025 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Окрім цього, вона ж, 27 лютого 2025 року близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_8 умисно нанесла один удар кулаком правої руки в ділянку лівого передпліччя, один удар кулаком правої руки у ділянку правого передпліччя, не менше двох ударів кулаком правої руки у праве плече та один удар у ділянку грудної клітки.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на передньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя, на зовнішній поверхні правого плеча, на тильній поверхні правого променево-зап`ясного суглобу та на передній поверхні грудної клітки справа, які відповідно до висновку експерта за №167 від 03.03.2025 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину в інкримінованому їй кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, визнала повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показала, що в ході конфлікту, дійсно наносила удари потерпілим Конфлікт виник через те, що вона позичила значну суму грошових коштів, які останні не віддають. Просила суд суворо її не карати. Цивільні позови не визнала, оскільки не вважає, що її діями була спричинена моральна шкода.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтвердила факт нанесення обвинуваченою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, у ході конфлікту через боргові зобов`язання. Цивільний позов підтримала повністю, однак не змогла обгрунтувати розмір моральної шкоди.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Цивільні позови розглянуті судом в загальному порядку з повним дослідженням письмових доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки така обставина встановлена в ході судового розгляду.

В силу положень ч.2 ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає наявність в обвинуваченої статусу особи з інвалідністю І-ї групи.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість, несудима, має постійне місце проживання, незадовільний стан здоров`я, потребує стороннього догляду, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої обставин покарання, дані про особу обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватою, вважає за необхідне призначити останній покарання у виді штрафу в межах санкції статті.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченою, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

При цьому в суду відсутні законні підстави для призначення покарання у виді громадських та виправних робіт, з огляду на положення ст.ст.56, 57 КК України, оскільки обвинувачена є пенсіонером.

Вирішуючи цивільні позови суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 1167 ЦК України регламентує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 в інтересах потерпілих неповнолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулася з позовами до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відповідно у сумі по 20000 гривень.

В судовому засіданні потерпіла та представник потерпілої повністю підтримали цивільні позови в частині стягнення моральної шкоди у розмірі по 20000 гривень, просили їх задовольнити, законний представник неповнолітньої потерпілої просила відмовити в позові, з огляду на характер тілесних ушкоджень.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 цивільні позови не визнала, мотивуючи тим, що вона не спричинила моральної шкоди.

Оскільки в судовому засіданні доведено те, що потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 завдано тілесних ушкоджень, а тому, на думку суду, завдано і моральної шкоди, яку обвинувачена не намагалася відшкодувати чи принаймні вжити заходів для такого відшкодування, а отже цивільні позови є підставними.

Разом з тим, в судовому засіданні на обгрунтування цивільних позовів в частині стягнення моральної шкоди судом була допитана сама потерпіла, досліджені висновки експертів №166, №167 від 03 березня 2025 року, якими стверджується спричинення потерпілим тілесних ушкоджень, які зазначені в обвинувальному акті.

Будь-яких інших доказів на обгрунтування цивільних позовів суду не надано.

Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи моральні страждання останніх від вчиненого кримінального правопорушення, порушення нормального способу життя, фізичного болю, з огляду на конкретні обставини самої події, ступінь вини обвинуваченої, приходить до висновку, що цивільні позови потерпілих в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення та стягнення відшкодування в розмірі по 3000 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа №752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

На думку суду, вказані суми моральної шкоди будуть достатніми та не будуть такими, які б сприяли потерпілим до збагачення, та будуть відповідати позиції, викладеній у вищевказаному правовому висновку.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 128, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Цивільні позови представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 в користь неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 та представник ОСОБА_6 , моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 в користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Речові докази, а саме: два DVD-R-диски залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий