Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3186/25
номер провадження 1-кс/695/839/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Золотоноша клопотання старшого слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 погоджене прокурором Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000795, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Черкаси Черкаської області, офіційно не працюючого, освіта середня-спеціальна, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, особа з інвалідністю третьої групи, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником АТО (ООС) не є, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 звернулася до суду з погодженим прокурором Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_8 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ..

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000795 від 18.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 18.07.2025 о 17 год. 24 хв. перебуваючи за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Крутьки, вул. Підгорянська, 34, діючи умисно, з метою дезорганізації роботи транспортної інфраструктури залізничної станції «Золотоноша-1», що розташована за адресою м. Золотоноша, вул. Тараса Шевченка, 6, вирішив повідомити на спеціальну лінію оператора «102», про його замінування. Реалізуючи свій злочинний умисел, за допомогою мобільного телефону, марки «NOKIA», із номеру НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку АТ «Київстар», який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив дзвінок на спеціальну лінію оператора «102» Головного управління Національної поліції в Черкаській області та здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, а саме, про мінування вокзалу, а саме порогу, який розташований за адресою: м. Золотоноша вул. Тараса Шевченка, 6, усвідомлюючи та достовірно знаючи про те, що дане повідомлення є неправдивим і не відповідає дійсності. Таким чином органи досудового розслідування підозрюють, що у результаті своїх умисних, протиправних дій, ОСОБА_6 дестабілізував діяльність залізничної станції «Золотоноша-1», порушивши таким чином громадську безпеку. За результатами належного реагування на повідомлення про загрозу безпеці громадян співробітниками Золотоніського РВ ГУНП в Черкаській області та ГУ ДСНС України у Черкаській області було проведено заходи щодо пошуку можливих вибухових пристроїв, за вказаною ОСОБА_6 адресою та останніх не виявлено, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось.

18.07.2025 ОСОБА_6 , затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, фактичний час затримання 19 годин 30 хвилин.

19.07.2024 ОСОБА_6 , з дотриманням вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, а саме:

?протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 територія ж/д вокзалу від 18.07.2025;

?актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 807 від 189.07.2025;

?протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.07.2025;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 18.07.2025; ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 19.07.2025;

У ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами:

-ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання;

-ризик незаконного впливу на свідків, в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 проживає в м. Черкаси, однак час від часу буває за місцем проживання свого батька ОСОБА_9 , АДРЕСА_3 та останньому відомо місце проживання свідків, а саме батька, який надав покази відносно ОСОБА_6 , а тому ОСОБА_6 , матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності;

- ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 в разі не обрання йому запобіжного заходу, матиме змогу й надалі вчинити інші злочини проти громадської безпеки, щодо дестабілізації діяльні державних установ;

- ризик запобігання спробам перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 усвідомлюючи, що відносно нього здійснюється досудове розслідування (кримінальне переслідування) за вчинення злочину та перебуваючи на волі може розголосити відомості досудового розслідування особам, які можуть бути причетні до його протиправної діяльності, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування. Разом з тим обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення свідчать про високий рівень підготовки ОСОБА_6 під час вчинення злочину, що підтверджує схильність та здатність останнього приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, а відтак дає підстави вважати, що він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку слідства вказані ризики свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно ОСОБА_6 не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; 3) домашній арешт - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних у даному клопотанні ризиків.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням, яким просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обґрунтованість вказаних ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засідання не заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник, враховуючи думку підозрюваного, проти задоволення клопотання не заперечував.

Перевіривши наданні матеріали клопотання в режимі таємниці слідства, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також, п.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання та доданих до нього документів слідчим суддею встановлено, що останнє відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання з`ясовано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Отже, сукупність доданих до клопотання доказів має дати підстави вважати, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування.

Крім того в ході розгляду клопотання встановлено ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років. Слідчий суддя враховує тяжкість покарання за вчинений інкримінований йому в провину злочин. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить слідство та сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_6 не має зареєстрованого місця проживання, не має офіційних джерел доходу, ніде не працює, у шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має. Крім того, згідно наданої органами досудового розслідування інформації неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

При цьому слідчий суддя також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме тим, що оцінка такого ризику як переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, ніде не працює, не має зареєстрованого місця проживання, що вказує на те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належний контроль за поведінкою підозрюваного на досудовому розслідуванні.

Крім того, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органів досудового розслідування про можливість впливу підозрюваного на єдиного свідка, свого батька ОСОБА_9 , який надав покази відносно ОСОБА_6 , а тому підозрюваний може впливати на свідка чи вчинити будь-які інші дії, які можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик вчинення повторно кримінального правопорушення доводиться тим, що підозрюваний офіційно ніде не працевлаштований, джерела його доходів невідомі, а підозрюваний, перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, адже усі інші запобіжні заходи не зможуть позбавити його можливості вчинити інші, подібні кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчий суддя враховує, що за станом здоров`я підозрюваний може утримуватись під вартою, і доказів того, що підозрюваний має будь-які обставини, що унеможливлюють його перебування під вартою, слідчому судді не надано.

Отже, в ході розгляду клопотання встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення та відомості про особу підозрюваного, вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт, не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначених ризиків, а особливо можливості переховування від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слід звернути увагу на те, що вказаний запобіжний захід не може бути таким, який в достатній мірі виключатиме можливість вчинення ОСОБА_6 подібний протиправних дій.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Суд дійшов до висновку, що тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2025 рік" на 1 січня поточного року, тобто - 3028 грн.

На думку слідчого судді розмір застави, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, а також встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, необхідно визначити у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. 00 коп., яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На переконання слідчого судді, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування, у будь-якій формі у межах даного кримінального провадження (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідком, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за його участі, а також; носити електронний засіб контролю.

Визначаючи строк тривалості застосування попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 197 КПК України, на період часу у 60 днів, слідчий суддя враховує, що підозрюваного було затримано 18.07.2025, про що свідчить відповідний протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Керуючись ст. ст. 177-183, 193, 194, 196, 197, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання 18.07.2025 о 19 год. 30 хв..

Строк дії ухвали до 15.09.2025 включно

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_6 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження.

Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідком у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за його участі;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного строком на 2 місяці, в межах строку досудового розслідування. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що уразі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, слідчому, прокурору, направити захиснику та до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1