Справа № 461/1392/25
Провадження № 1-кп/461/347/25
УХВАЛА

10.06.2025 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000979 від 20.05.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 заявив клопотання, в якому просить суд скасувати арешт на автомобіль марки «JAGUAR» модель XJ д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а також технічного паспорту серії НОМЕР_3 , орган що видав ТСЦ 4641 та ключів від нього, який був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/26980/24-к від 14 червня 2024 року; автомобіль марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER» д.н.з. НОМЕР_4 , тип «J30/FJA300/FJA300L-GMUZYW» VIN НОМЕР_5 , а також технічного паспорту серії НОМЕР_6 , орган що видав ТСЦ 4649 та ключів від нього, який був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва по справі 757/26993/24-к від 06 серпня 2024 року, та повернути їх власнику ОСОБА_9 .

Клопотання мотивоване тим, що в обвинувачених відсутня будь-яка можливість для незаконного відчуження рухомого майна, оскільки вони не є його власниками, арешт майна триває протягом тривалого часу, в матеріалах справи відсутні будь-які докази існування підстав для проведення будь-яких додаткових досліджень або дій пов`язаних з арештованим майном.

Захисник ОСОБА_8 не заперечила клопотання про скасування арешту майна.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку своїх захисників.

Прокурор ОСОБА_3 частково заперечив клопотання про скасуання арешту майна.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власницею наступних транспортних засобів:

- автомобіль марки «Land Rover» модель « Range Rover Sport» д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 , право власності на який підтверджується технічним паспортом серії НОМЕР_9 , орган що видав ТСЦ 8047, який був придбаний клієнткою 28 листопада 2018 року;

- автомобіль марки «JAGUAR» модель XJ д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , право власності на який підтверджується технічним паспортом серії НОМЕР_3 , орган що видав ТСЦ 4641, який був придбаний клієнткою 17 травня 2022 року;

- автомобіль марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER» д.н.з. НОМЕР_4 , тип «J30/FJA300/FJA300L-GMUZYW» VIN НОМЕР_5 , право власності на який підтверджується технічним паспортом серії НОМЕР_6 , орган що видав ТСЦ 4649, який був придбаний клієнткою 29 лютого 2024 року.

Усі ці транспортні засоби були придбані моєю клієнткою за особисті власні кошти, та знаходились у її користуванні та користуванні її дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також її чоловіка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

27 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Land Rover» модель «Range Rover Sport» д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 .

11 червня 2024 року в автомобілі марки «Land Rover» модель «Range Rover Sport», був проведений обшук, за результатами якого вищевказаний автомобіль був вилучений та в той же день був переданий на штрафмайданчик УЗ ГУНП в Львівській області.

Арешт на вищевказаний транспортний засіб не накладався.

27 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було надано дозвіл на проведення обшуку на транспортний засіб моєї клієнтки автомобіль марки «JAGUAR» модель XJ д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

11 червня 2024 року проведено обшук в автомобілі марки «JAGUAR» модель XJ, за результатами якого вищевказаний автомобіль був вилучений та в той же день був переданий на штраф майданчик УЗ ГУНП в Львівській області.

11 червня 2024 року постановою слідчого автомобіль марки «JAGUAR» модель XJ, а також ключі та технічний паспорт від нього, визнано речовими доказами.

14 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, автомобіль марки «JAGUAR» модель XJ, а також ключі та технічний паспорт від нього.

27 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного судді міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER» д.н.з. НОМЕР_4 , тип «J30/FJA300/FJA300LGMUZYW» VIN НОМЕР_5 .

11 червня 2024 року проведено обшук в автомобілі марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER», за результатами якого вищевказаний автомобіль був вилучений та в той же день був переданий на штраф майданчик УЗ ГУНП в Львівській області.

11 червня 2024 року постановою слідчого автомобіль марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER», а також ключі та технічний паспорт від нього визнано речовими доказами.

06 серпня 2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме - автомобіль марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER», а також ключі та технічний паспорт від нього.

29 серпня 2024 року автомобіль марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER», а також ключі та технічний паспорт від нього були передані на відповідальне зберігання.

Захисник вважає, що арешт з транспортних засобів марки «JAGUAR» модель XJ та марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER», а також технічних паспортів та ключів слід чкасувати скасований, а транспортні засоби марки «Land Rover» модель « Range Rover Sport», марки «JAGUAR» модель XJ та марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER», а також технічні паспорти та ключі необхідно повернути власнику - ОСОБА_9 .

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), було зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, однією з підстав накладення арешту є те, що те, що вказані автомобілі має суттєве значення для проведення досудового розслідування та можуть бути використані як докази вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За період проведення досудового розслідування, орган досудового розслідування мав можливість та був зобов`язаний оглянути вказані автомобілі, встановити достовірно чи дійсно на них збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, та відповідно за наявності вилучити такі сліди або інші відомості.

Таким чином, оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, суд вважає, що подальше утримання автомобілів під арештом не вбачається за доцільне, оскільки порушує баланс між втручанням у права та свободи особи та потребами кримінального провадження.

З огляду на викладене, оскільки арешт майна триває протягом тривалого часу, в матеріалах справи відсутні будь-які докази існування підстав для проведення будь-яких додаткових досліджень або дій пов`язаних з арештованим майном, у обвинувачених відсутня будь-яка можливість для незаконного відчуження рухомого майна, оскільки вони не є його власниками, а тому можна вважати, що подальший арешт майна, як ступінь втручання у права і свободи заявника не виправдовує потреби кримінального провадження, відтак суд вважає, що потреба в його подальшому застосування відпала.

Подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження суперечить вимогам ч.3 ст. 132 КПК України, а тому клопотання слід задоволити, оскільки це не перешкоджатиме розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

клопотання задоволити.

Скасувати арешт автомобіля марки «JAGUAR» модель XJ д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а також технічного паспорту серії НОМЕР_3 , орган що видав ТСЦ 4641 та ключів від нього, який був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/26980/24-к від 14 червня 2024 року.

Скасувати арешт автомобіля марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER» д.н.з. НОМЕР_4 , тип «J30/FJA300/FJA300L-GMUZYW» VIN НОМЕР_5 , а також технічного паспорту серії НОМЕР_6 , орган що видав ТСЦ 4649 та ключів від нього, який був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва по справі 757/26993/24-к від 06 серпня 2024 року.

Повернути ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_10 , виданий Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 17 січня 2002 року, автомобіль марки «JAGUAR» модель XJ д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а також технічний паспорт серії НОМЕР_3 , орган що видав ТСЦ 4641 та ключі від нього.

Повернути ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_10 , виданий Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 17 січня 2002 року, автомобіль марки «Land Rover» модель « Range Rover Sport» д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 , а також технічний паспорт серії НОМЕР_9 , орган що видав ТСЦ 8047, та ключі від нього.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 10.06.2025.

Суддя ОСОБА_1