Справа № 724/1608/25
Провадження № 1-кп/724/75/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин кримінальне провадження №0000075 від 17.04.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, освіта сердня спеціальна, не працює, раніше не судимий, РНОКПП НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2025р. приблизно о 21 год. 24 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Млинській в с. Клішківці Дністровського району Чернівецької області поблизу місцевого ринку, знаходячись в салоні службового автомобіля марки «Skoda» моделі «Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні, під час перевірки документів та його особи в Інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції», переслідуючи злочинний намір на порушення законної діяльності працівників державного органу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою недоставляння до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та уникнення відповідальності за порушення положень ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема не оновлення (уточнення) облікових (персональних) даних, а також задля уникнення адміністративної відповідальності за порушення правил керування або експлуатації транспортного засобу, звернувся до службової особи, а саме інспектора СРПП ВП №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП В Чернівецькій області ОСОБА_5 , із пропозицією надання неправомірної вигоди та достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_5 , знаходиться при виконанні службових обов`язків, надав вказаному поліцейському грошові кошти в сумі 1000,00 грн., за не вчинення останнім в інтересах ОСОБА_4 , дій з використанням наданого йому службового становища, щодо доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за порушення положень ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також складання адміністративних матеріалів за порушення правил керування або експлуатації транспортного засобу, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Одночасно судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати такі обставини справи в апеляційному порядку.

Суд визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідив надані сторонами документи, що стосуються особи обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив вчинення ним кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив суду, що 16.04.2025р. приблизьмо о 21:30 поїхав в магазин, щоб купити хліба. Коли повертався назад додому його зупинили поліцейські, оскільки в автомобілі не горів габарит. При перевірці його документів працівник поліції встановив, що він перебуває у розшуку, а тому повідомив про обов`язок доставити його до ТЦК. Коли вони сиділи в службовому автомобілі, то він запропонував поліцейському грошові кошти в сумі 1000,00 грн. щоб вони його відпустили. Положив дві купюри по 500,00 грн. на передньому сидінні службового автомобіля та вийшов з машини. Просив суворо його не карати, пообіцяв, що більше такого не повториться.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, характеризуючи дані про особу обвинуваченого, прийшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч.1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому з метою його виправлення та виховання, судом враховуються наступне.

Прокурор в судових дебатах просив суд призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Обвинувачений в судових дебатах просив суд суворо не карати, пообіцяв, що більше такого не повториться, просив призначити штраф та повідомив, що має можливість його сплатити.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що відповідно до закріпленої в ст.12 КК України класифікації є нетяжким злочином;

- особу ОСОБА_4 , який не судимий, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, не працює, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно;

- обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

- обставин, що згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченогоОСОБА_4 вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб середній. За таких обставин, з урахуванням інформації, що характеризує обвинуваченого, орган пробації вважає, можливим виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства. У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробовуванням, вважає за доцільне покласти обов`язки, передбачені ч.1 та ч.3 (п.2) ст. 76 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини за яким вчинений злочин, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу.

Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1 ст.96-2 КПК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Враховуючи, що речові докази: грошові кошти в сумі 1000,00 грн., які використовувались обвинуваченим ОСОБА_4 в якості предмету кримінального правопорушення, тому суд вважає, що слід застосувати спеціальну конфіскацію до даних речових доказів.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Заходи забезпечення у виді арешту майна, а саме на грошові кошті - 1000,00 грн., які накладені на підставі ухвали слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.04.2025 року підлягають скасуванню.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

- дві купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, загальною сумою 1000 (одна тисяча) гривень, серіями ЗМ0942331 та ХИ2284278, які передані на зберігання філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Чернівці конфіскувати в дохід держави на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України;

- CD-диск «Alerus» DVD-R 4/7 GB/120 MIN залишити в матеріалах кримінальної справи.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.04.2025 року на майно, а саме: дві купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, загальною сумою 1000 (одна тисяча) гривень, серіями ЗМ0942331 та ХИ2284278.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_6