Номер провадження 1-кс/754/2395/25
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001232 від 29 жовтня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ :

08 липня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , узгоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001232 від 29 жовтня 2024 року, ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: пластмасової ємності з поліетиленовою пляшкою з ковпачком для куріння, що поміщено до спеціального пакету НПУ QHY 0140092; електронних ваг, що поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2001586; банківської картки AT «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2001594; мобільного телефону «Apple» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою «лайфселл» НОМЕР_3 , що поміщено до спеціального пакету НПУ WAR 2084337, з метою збереження речових доказів.

Згідно клопотання слідчого, група осіб на території м. Києва та Київської області, займається незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, вказана група осіб налагодила безперервний канал постачання наркотичної речовини - канабісу, психотропної речовини - амфетаміну, особливо небезпечних психотропних речовин «МDМА» з метою подальшого збуту на території міста Києва, шляхом збуту методом «з рук в руки», а також шляхом пересилання вказаних заборонених речовин та засобів.

07 липня 2025 року а підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м.Києва від 02 липня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в рівних долях, за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено серед іншого: пластмасову ємність з поліетиленовою пляшкою з ковпачком для куріння, що поміщено до спеціального пакету НПУ QHY 0140092; електронні ваги, що поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2001586; банківську картку AT «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2001594; мобільний телефон «Apple» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою «лайфселл» НОМЕР_3 , що поміщено до спеціального пакету НПУ WAR 2084337.

Постановою слідчого вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001232 від 29 жовтня 2024 року.

07 липня 2025 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Слідчий просить накласти арешт на вилучене в ході обшуку майно, а саме на пластмасову ємність з поліетиленовою пляшкою з ковпачком для куріння, що поміщено до спеціального пакету НПУ QHY 0140092; електронні ваги, що поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2001586; банківську картку AT «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2001594; мобільний телефон «Apple» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою «лайфселл» НОМЕР_3 , що поміщено до спеціального пакету НПУ WAR 2084337, зазначаючи в клопотанні, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Клопотання розглянуто на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя вислухавши доводи слідчого, дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001232 від 29 жовтня 2024 року, ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України.

07 липня 2025 року слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м.Києва від 02 липня 2025 року, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено зокрема: пластмасову ємність з поліетиленовою пляшкою з ковпачком для куріння; електронні ваги; банківську картку AT «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Apple» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою «лайфселл» НОМЕР_3 .

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 07 липня 2025 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001232 від 29 жовтня 2024 року, ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно є забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні та в суді довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучені в ході обшуку речі та предмети, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки вказане у клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні 0001232 від 29 жовтня 2024 року, ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів на майно вилучене в ході проведення 07 липня 2025 року обшуку квартири АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в рівних долях, за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , а саме на:

пластмасову ємність з поліетиленовою пляшкою з ковпачком для куріння, що поміщено до спеціального пакету НПУ QHY 0140092;

електронні ваги, що поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2001586; банківську картку AT «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що поміщено до спеціального пакету НПУ INZ 2001594;

мобільний телефон «Apple» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою «лайфселл» НОМЕР_3 , що поміщено до спеціального пакету НПУ WAR 2084337.

Ухвалу слідчого судді вручити слідчому для виконання, направити володільцю майна до відома.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: