ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001459 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довгеньке Ізюмського району Харківської області, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, старший солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом зарахованому у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , маючи намір на придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, завідомо знаючи що операції з наркотичними засобами та психотропними речовинами є незаконними, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 09 вересня 2024 року у невстановленому під час досудового розслідуванні місці, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та почав зберігати при собі.

Після чого, того ж дня приблизно о 18 годині 57 хвилин старший солдат ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст.7,12,17,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995, № 62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, переслідуючи корисливі мотиви, перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , незаконно, умисно збув за грошові кошти в сумі 1300 гривень, покупцеві оперативної закупки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-ону) становить 1,1512 г.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини.

Крім того, старший солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом зарахованому у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , маючи намір на придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини повторно, в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, завідомо знаючи що операції з наркотичними засобами та психотропними речовинами є незаконними, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 11 вересня 2024 року у невстановленому під час досудового розслідуванні місці, придбав один ZIP пакет в якому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та почав зберігати при собі.

Після чого, того ж дня приблизно о 17 годині 15 хвилин старший солдат ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст.7,12,17,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995, № 62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, переслідуючи корисливі мотиви, перебуваючи біля будівлі Донбаської державної машинобудівної академії за адресою м. Краматорськ, вул. Академічна, буд. 72, незаконно, умисно, повторно збув за грошові кошти в сумі 1300 гривень, покупцеві оперативної закупки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-ону) становить 1,1778 г.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що судом допущено неповноту судового розгляду, а викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що при частковому визнанні ОСОБА_8 вини, без допиту оперативного покупця ОСОБА_9 , суд помилково визнав обставини, викладені у формулюванні обвинувачення доведеними в повному обсязі, в тому числі і наявність у обвинуваченого корисливого мотиву. Вказує, що судом не виключено обставини провокування вчинення злочину. Зауважує про не встановлення судом обставин, які передували внесенню відомостей до ЄРДР та проведенню закупки, в тому числі обставини контактування оперативного покупця з ОСОБА_8 , що відбувалися поза оперативними заходами.

Заслухавши доповідача, доводи учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, як вони встановлені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, підтвердив, що 09.09.2024 року він перебував в м. Краматорську, мав зустріч з дівчиною на ім`я ОСОБА_10 та передав їй «сіль» (PVP). Ця дівчина звернулась до нього з проханням допомогти придбати психотропну речовину «сіль» (PVP). Також обвинувачений дав показання, що 11.09.2024 року він також перебував в м. Краматорську та приблизно о 17:30 годині він передав цій же дівчині на ім`я ОСОБА_10 «сіль» (PVP). 09.09.2024 дівчина дала йому 500 грн., 11.09.2024 року перевела 1000 грн. на карту, за психотропну речовину. Він підійшов на місце, сказав де лежить психотропний засіб, руками не чіпав. В порядку ст.208 КПК України кошти не вилучались, руки світили через фарбу з принтера, який він ремонтував.

Свідок ОСОБА_11 показала, що обвинуваченого не знає, восени її покликали бути понятою при оперативній закупівлі в м.Краматорську, дату не пам`ятає. Вона з співробітниками оперативної групи та покупцем поїхали на закупівлю, дівчині покупцю дали кошти, потім вона повернулась з наркотичною речовиною, покупець сказала, що купила їх у ОСОБА_8 оперативні співробітники це зафіксували, поклали у сейф-пакет.

Свідок ОСОБА_12 показав, що з обвинуваченим він раніше не знайомий, був понятим на обшуку по АДРЕСА_3 , за місцем проживання обвинуваченого, в під час обшуку наче знайшли грошові кошти, подробиць не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_13 показав, що обвинувачений ОСОБА_8 його знайомий, був у нього на обшуку вдома на початку вересня 2024 року. Зламали двері, розпочали обшук, на кухні виявили пристрій для куріння. У ОСОБА_8 вилучили телефон, руки просвічували синім кольором.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що обвинуваченого не знає, була учасником оперативної закупівлі речовини PVP. Бачила дівчину, яка дала кошти чоловіку, він їй продав речовину PVP, сказала, що купила у Діми (вказавши при цьому на обвинуваченого). Зазначила, що на неї ніхто не тиснув.

Показання свідків узгоджуються з письмовими доказами по справі: протоколом огляду предмета від 04.09.2024 року; заявами ОСОБА_9 про добровільну згоду виступати в ролі покупця при проведенні оперативної закупки наркотичних речовин у гр. ОСОБА_8 ; протоколами вручення спеціальних технічних засобів; протоколом огляду грошових купюр номіналом по 500 грн у кількості 2 шт., грошових купюр номіналом 200 грн у кількості 1 шт., грошових купюр номіналом 100 грн у кількості 1 шт; протоколом огляду грошових купюр від 11.09.2024 року номіналом по 500 грн у кількості 2 шт., грошових купюр номіналом 200 грн у кількості 1 шт., грошових купюр номіналом 100 грн у кількості 1 шт; протоколами огляду покупця; протоколами огляду; розсекреченими матеріалами про результати проведення НСРД з додатками; висновками експерта за результатами проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів: №СЕ-19/105-24/6393-НЗПРАП від 11.09.2024 року, згідно якої надана на експертизу кристалічна речовина масою 1,4411 г, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 1,1512 г; №СЕ-19/105-24/6444-НЗПРАП від 26.09.2024, згідно якої надана на експертизу кристалічна речовина масою 1,4907 г містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 1,1778 г; №СЕ-19/105-24/6580-НЗПРАП від 25.09.2024, згідно якої на внутрішній поверхні пристрою виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено- екстракт канабісу на мікрочастки, які мають анатомно-морфологічну картину, характерну для верхівкових частин рослини роду коноплі. Маса екстракту канабісу, в перерахунку на суху речовину, складає 0,624 г.; №СЕ-19/104-24/38134-ФХД від 07.10.2024 року, згідно якої виявлені сліди спеціальних хімічних речовин на банкноті, наданій на експертизу (серійний номер УЄ1914390) та на марлевому тампоні зі зразком люмінесцентної речовини мають між собою спільну родову приналежність, а також висновком експерта №СЕ-19/113-24/6809-ФП від 11.12.2024 за результатами судової портретної експертизи, проведеної в кримінальному провадженні №0001459, згідно якого на відеозаписі надані в якості порівняльних зразків, зображена одна й та сама людина.

Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів, узгоджуються з показами допитаних під час судового розгляду свідків обвинувачення у їх сукупності та взаємозв`язку.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не допитано оперативного покупця ОСОБА_9 , на увагу не заслуговують та не мають істотного значення для вирішення справи, оскільки вина ОСОБА_8 повністю підтверджується іншими зібраними у справі доказами.

Стосовно доводів апелянта про провокування вчинення злочину апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Зазначені положення процесуального закону узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях розробив ряд критеріїв для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів - змістовний та процесуальний критерії. При цьому, під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін. Так, для визначення провокації злочину ЄСПЛ встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особу було втягнуто у злочинну діяльність і чи була суттєвою ймовірність вчинення нею злочину.

Встановлені у справі обставини свідчать про те що орган досудового розслідування діяв у пасивний спосіб і не підбурював обвинуваченого до вчинення злочинів, а не допит оперативного покупця не свідчить про наявність провокації.

Твердження захисника щодо помилковості висновку суду про наявність у ОСОБА_8 корисливого умислу також не заслуговують на увагу, оскільки наркотичну речовину ОСОБА_8 передавав покупцю за грошові кошти.

Оцінюючи сукупність досліджених доказів в їх взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК Українизнайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції двічи призначив покарання за зазначеною статтею, окремо за кожний епізод злочинної діяльності.

Разом з цим, диспозиція ч. 2 ст. 307 КК України містить всі кваліфікуючі ознаки скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тому призначення покарання за зазначеною статтею окремо за кожний епізод злочинної діяльності не потрібне.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне виключити з вироку посилання на ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

При визначенні виду та розміру покарання колегія суддів бере до уваги конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, захищав Україну тривалий час. За таких обставин колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 307 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначення покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року стосовно ОСОБА_8 змінити, виключивши з вирокупосилання на призначення покарання за ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді