Справа № 199/8401/25
УХВАЛА

іменем України

20 червня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який не має нікого на утриманні, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який перебуває на посаді водія 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації АДРЕСА_2 .

якому 18 червня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання слідчого СВ ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погодженого з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 від 19.06.2025, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що старший солдат ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. З, 17,28,29, 65,68 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 115-116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 червня 2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу кіоску, що розташований по вул. Центральній у селі Добропілля Покровського району Донецької область, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зустріли раніше невідомого чоловіка, як стало відомо пізніше ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який звернувся до них з проханням допомогти йому витягнути автомобіль, який застряг біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області, на що останні погодились та попрямували до вказаного місця.

Далі, того ж дня, приблизно о 17 годині 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , знаходячись біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області, перебуваючи разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , займались буксуванням транспортного засобу потерпілого, в ході чого у них виник словесний конфлікт, на ґрунті раптово 2 виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_9 та в невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, ОСОБА_8 , діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання наніс потерпілому два удари, перший удар правою рукою в праву частину обличчя та лівою рукою у лівий бік тулуба.

Після чого, приблизно о 21:00 годині, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання знаходячись біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області солдат ОСОБА_8 натягнув на голову ОСОБА_9 його футболку та замотав плівковою стрічкою, після чого посадив останнього до автомобілю «Nissan», моделі «Х-Тгаіl» д.н.з. НОМЕР_2 та вони разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направились до місця тимчасової дислокації підрозділу, в якому вони проходять службу, а саме: АДРЕСА_2 , де перебуваючи на території подвір`я поклали ОСОБА_9 на каремат, обличчям донизу та ОСОБА_4 діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання наніс не менше двох ударів ногою в ліву частину тулубу потерпілого, в той самий час, діючи в складі групи осіб, без попередньої змови між собою ОСОБА_7 наніс потерпілому чотири удари обома ногами у ліву частину тулубу, а ОСОБА_8 наніс останньому чотири удари правою ногою у правий бік тулуба. Після нанесених ударів ОСОБА_7 взяв обома руками дерев`яну палицю, якою наніс близько чотирьох ударів в область сідниць потерпілого.

Далі, на подвір`я вказаного житлового будинку вийшов військовослужбовець ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який побачив, що ОСОБА_9 погано та запропонував йому поїхати до медичного закладу, для чого допоміг йому сісти до автомобіля «Тоуоtа», моделі «Hilux», д.н.з. НОМЕР_3 та вони попрямували у бік блок-посту Л018 «Святогорівка», що розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, смт. Святогорівка, приїхавши куди побачили, що ОСОБА_9 без ознак життя.

Причиною смерті ОСОБА_9 , явився травматичний шок, множинні тяжкі закриті травми тулубу, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

18.06.2025 о 22 год. 54 хв. (фактичне затримання) за підозрою у вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, в порядку ст. 208 КПК України, був затриманий військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді посаді водія 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону - старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено письмову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 , до вчинення вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами оглядів місця події;

- показаннями свідків;

- протоколами проведення слідчих експериментів за участі свідків;

- протоколом затримання ОСОБА_4 ,

- протоколом затримання ОСОБА_7 ,

- протоколом затримання ОСОБА_8 ,

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , в ході проведення якого останній повність визнав провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 в ході проведення якого останній показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , в ході проведення якого останній повність визнав провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 в ході проведення якого останній показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілого,

- іншими зібраними під час досудового розслідування доказами.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Крім того, ОСОБА_4 на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей або осіб похилого віку не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків за місцем свого мешкання, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що основними свідками у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які проходять військову службу разом з ОСОБА_4 . Покази цих свідків мають істотне значення у кримінальному провадженні для доведення винуватості підозрюваного у вчиненні вказаного злочину. Однак, ці особи відомі підозрюваному з якими він підтримує прямий контакт проходить службу в одній військовій частині, що свідчить про те, що останній може вжити заходи щодо здійснення прямого як фізичного так і психологічного впливу на них, шляхом вмовляння, залякування, підкупу, з метою надання завідомо неправдивих показань, або безпідставної відмови від їх дачі. Крім того, беручи той факт, що слідство триває лише другу добу, частина свідків ще не встановлена та не допитана слідчим, що у свою чергу дасть можливість підозрюваному незаконного впливу і на них аналогічним чином, що у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання. Слід зазначити, що з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази потерпілого, які свідки нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього може самовільно залишити місце служби, що утворює склад іншого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Крім того, незаконні дії щодо свідків можуть зумовити вчинення інших злочинів проти життя та здоров`я особи.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти переліченим вище ризикам під час судового розгляду кримінального провадження №0000490.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрюваний та захисник заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_12 , вважаю необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Старший солдат ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. З, 17,28,29, 65,68 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 115-116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 червня 2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу кіоску, що розташований по вул. Центральній у селі Добропілля Покровського району Донецької область, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зустріли раніше невідомого чоловіка, як стало відомо пізніше ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який звернувся до них з проханням допомогти йому витягнути автомобіль, який застряг біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області, на що останні погодились та попрямували до вказаного місця.

Далі, того ж дня, приблизно о 17 годині 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , знаходячись біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області, перебуваючи разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , займались буксуванням транспортного засобу потерпілого, в ході чого у них виник словесний конфлікт, на ґрунті раптово 2 виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_9 та в невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, ОСОБА_8 , діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання наніс потерпілому два удари, перший удар правою рукою в праву частину обличчя та лівою рукою у лівий бік тулуба.

Після чого, приблизно о 21:00 годині, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання знаходячись біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області солдат ОСОБА_8 натягнув на голову ОСОБА_9 його футболку та замотав плівковою стрічкою, після чого посадив останнього до автомобілю «Nissan», моделі «Х-Тгаіl» д.н.з. НОМЕР_2 та вони разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направились до місця тимчасової дислокації підрозділу, в якому вони проходять службу, а саме: АДРЕСА_2 , де перебуваючи на території подвір`я поклали ОСОБА_9 на каремат, обличчям донизу та ОСОБА_4 діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання наніс не менше двох ударів ногою в ліву частину тулубу потерпілого, в той самий час, діючи в складі групи осіб, без попередньої змови між собою ОСОБА_7 наніс потерпілому чотири удари обома ногами у ліву частину тулубу, а ОСОБА_8 наніс останньому чотири удари правою ногою у правий бік тулуба. Після нанесених ударів ОСОБА_7 взяв обома руками дерев`яну палицю, якою наніс близько чотирьох ударів в область сідниць потерпілого.

Далі, на подвір`я вказаного житлового будинку вийшов військовослужбовець ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який побачив, що ОСОБА_9 погано та запропонував йому поїхати до медичного закладу, для чого допоміг йому сісти до автомобіля «Тоуоtа», моделі «Hilux», д.н.з. НОМЕР_3 та вони попрямували у бік блок-посту Л018 «Святогорівка», що розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, смт. Святогорівка, приїхавши куди побачили, що ОСОБА_9 без ознак життя.

Причиною смерті ОСОБА_9 , явився травматичний шок, множинні тяжкі закриті травми тулубу, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 , до вчинення вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами оглядів місця події;

- показаннями свідків;

- протоколами проведення слідчих експериментів за участі свідків;

- протоколом затримання ОСОБА_4 ,

- протоколом затримання ОСОБА_7 ,

- протоколом затримання ОСОБА_8 ,

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , в ході проведення якого останній повність визнав провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 в ході проведення якого останній показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , в ході проведення якого останній повність визнав провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 в ході проведення якого останній показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілого,

- іншими зібраними під час досудового розслідування доказами.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Крім того, ОСОБА_4 на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей або осіб похилого віку не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків за місцем свого мешкання, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що основними свідками у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які проходять військову службу разом з ОСОБА_4 . Покази цих свідків мають істотне значення у кримінальному провадженні для доведення винуватості підозрюваного у вчиненні вказаного злочину. Однак, ці особи відомі підозрюваному з якими він підтримує прямий контакт проходить службу в одній військовій частині, що свідчить про те, що останній може вжити заходи щодо здійснення прямого як фізичного так і психологічного впливу на них, шляхом вмовляння, залякування, підкупу, з метою надання завідомо неправдивих показань, або безпідставної відмови від їх дачі. Крім того, беручи той факт, що слідство триває лише другу добу, частина свідків ще не встановлена та не допитана слідчим, що у свою чергу дасть можливість підозрюваному незаконного впливу і на них аналогічним чином, що у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання. Слід зазначити, що з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази потерпілого, які свідки нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього може самовільно залишити місце служби, що утворює склад іншого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Крім того, незаконні дії щодо свідків можуть зумовити вчинення інших злочинів проти життя та здоров`я особи.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти переліченим вище ризикам під час судового розгляду кримінального провадження №0000490.

Іншими обставинами, що сукупно вказують на можливість і необхідність обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також є вік і задовільний стан здоров`я підозрюваного, постійного місця мешкання, тобто ті фактори, які дають змогу безперешкодно застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5, параграф 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

З огляду на зазначене, вважаю, що до ОСОБА_4 не може бути застосовано інший менш суворий запобіжний захід згідно п.п. 1-4 ч. 1 ст. 176 КПК України, бо він не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків передбачених чинним законодавством та забезпечити можливість виконання процесуальних рішень, у тому числі вирок суду, що підтверджується вищезазначеним.

Відповідно вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Зокрема, згідно вказаного рішення, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. З урахуванням особи підозрюваного, обставин вчинення інкримінованого діяння, висновку про спричинення тілесних ушкоджень потерпілому слідчий суддя вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 84-89, 132, 176, 177, 178, 179, 186, 193, 194, 196, 205, 331, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави, з утриманням останнього на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає чинності негайно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

20.06.2025