УХВАЛА

про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Справа № 621/1398/25

Провадження № 1-кс/621/308/25

19 червня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 ,

про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Костянтівка Зміївського району Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, без освіти, на підставі ст. 89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 121, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Ст. слідчий відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_8 , в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 від 23.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 121, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 17.04.2025, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до ділянки вулиці поруч із домоволодінням АДРЕСА_3 за місцем проживання раніше знайомих ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою вжити разом із ними алкогольних напоїв.

Саме в цей час, ОСОБА_5 , лишивши ОСОБА_9 на вулиці, самостійно увійшов до території вищевказаного домоволодіння та постукав у вікно будинку, з метою виклику власників на подвір`я. В цей же час, у двір вийшов ОСОБА_10 , після чого, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, між ним та ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої у останнього виник умисел, направлений на протиправне заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_5 , в той же день та час, 17.04.2025 приблизно о 16 год. 00 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території двору домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого умислу, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наблизився до ОСОБА_10 на відстань близько трьох метрів, після чого узяв у праву руку фрагмент цегли білого кольору, та усвідомлюючи, що даний предмет за своїми властивостями, у випадку застосування, може заподіяти шкоду останньому, прицільно, з силою, жбурнув її в напрямку голови ОСОБА_10 . За наслідком травматичної дії вищевказаного фрагменту цегли, який влучив ділянку голови останнього справа, ОСОБА_10 впав на ґрунтовий покрив.

В свою чергу, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що останній травмований і не може чинити будь - яких активних дій самозахисту, покинув цеглу та взяв у праву руку фрагмент дерев`яної палиці, після чого розташувавшись поруч із потерпілим, який в цей час лежав на ґрунтовому покриві, наніс нею не менше трьох ударів в ділянку голови та верхньої частини тулубу ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_5 , за наслідком своїх умисних кримінально протиправних дій, спричинив потерпілому ОСОБА_10 , згідно висновку судової медичної експертизи №0000169 від 05.06.2025 наступні тілесні ушкодження:

- важку тупу відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку із формуванням контузійно - геморагічних вогнищ в полюсно - конвекситальному відділі правої скроневої частки головного мозку та латерально - базальному відділі правої лобної частки головного мозку із наявністю субарахноїдального крововиливу у лобній і потиличній ділянках та по поверхні правої міжпівкульної щілини головного мозку, правобічного субдурального крововиливу розташованого по конвекситальних відділах правої півкулі головного мозку із деяким переходом на основу черепа в ділянці задньої та середньої черепних ямок та заходом у міжпівкульну щілину, відкритого втиснутого перелому правої скроневої та тім`яної кісток з епідуральним крововиливом в скроневій і тім`яній ділянці справа із розповсюдженням на області середньої черепної ямки справа, із наявністю крововиливу у м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні та забитої рани в правій скроневій ділянці;

- синець в скроневій ділянці зліва із наявністю крововиливу у м`які покриви голови в даній ділянці, синець в лівій навколоочневій ділянці по верхньому та нижньому повіках лівого ока із захватом області проекції лівої виличної кістки та розповсюдженням на область лівої щоки, а також синець в середній третині по заднє-зовнішній поверхні лівого плеча.

За ступенем тяжкості, відповідно до п.4.8. та відповідно до п.2.1.3. «а, б, в, г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. важка тупа відкрита черепно-мозкова травма у вигляді вищезазначених ушкоджень, що має місце у ОСОБА_10 , має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

За ступенем тяжкості, відповідно до п 4.8. Відповідно до п. 2.3.2. «б», п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. синець в скроневій ділянці зліва із наявністю крововиливу у м?які покриви голови в дані ділянці, синець в лівій навколоочневій ділянці по верхньому та нижньому повіках лівого ока із захватом області проекції лівої виличної кістки та розповсюдженням на область лівої щоки, а також синець в середній третині по заднє-зовнішній поверхні лівого плеча, як в сукупності так і поодинці, мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Після спричинення потерпілому ОСОБА_10 вказаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 припинив свої протиправні дії.

17.04.2025 о 16 год. 55 хв., потерпілого ОСОБА_10 , внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , госпіталізовано до Комунального некомерційного підприємства «Харківська обласна клінічна лікарня швидкої невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», де в подальшому 22.04.2025 о 21 годині 35 хвилин, за наслідком спричиненої важкої тупої відкритої черепно-мозкової травми з внутрішньочерепними крововиливами, відкритим втиснутим переломом кісток черепа та забоєм головного мозку, що у своїй течії ускладнилася гострим розладом мозкового кровообігу та набряком-набряканням головного мозку ОСОБА_10 помер.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 17.04.2025 в період часу з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились в приміщенні будинку АДРЕСА_3 разом із власницею, раніше знайомою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де спільно вживали алкогольні напої.

Саме в цей період часу, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе, у ОСОБА_5 виник умисел направлений на крадіжку особистого майна із приміщення вказаного будинку.

З метою реалізації свого кримінально протиправного умислу, ОСОБА_5 в той же день, 17.04.2025 в період часу з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що власниця будинку ОСОБА_11 , не бачить його дій, так як вживає алкогольні напої разом із ОСОБА_9 , а також відсутністю за місцем проживання ОСОБА_10 , діючи таємно, протиправно, з корисливим мотивом, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами,) та в подальшому неодноразово продовженим, наблизився до кухонного столу звідки викрав мобільний телефон марки XIOMI моделі REDMI 9А, вартістю 2901 гривні 50 копійок, після чого пройшов до приміщення коридору будинку, звідки викрав бензопилу марки «Світязь» моделі БП-4500 в корпусі жовтого кольору, вартістю 1598 гривень 30 копійок, які належать ОСОБА_10 .

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 покинув приміщення вищевказаного будинку, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_10 згідно висновку експерта, за результатом проведення судово - товарознавчої експертизи №1193/25 від 24.04.2025 матеріальну шкоду на загальну суму 4499 гривень 83 копійки.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 17.04.2025 в період часу з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились в приміщенні будинку АДРЕСА_3 разом із власницею, раніше знайомою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де спільно вживали алкогольні напої.

Саме в цей період часу, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні спальної кімнати вищевказаного будинку, виявив банківську картку Акціонерного товариства Ощадбанк з № НОМЕР_1 та банківську картку Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк з № НОМЕР_2 і у нього виник умисел направлений на їх викрадення.

З метою реалізації свого кримінально протиправного умислу, ОСОБА_5 в той же день, 17.04.2025 в період часу з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні спальні будинку АДРЕСА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що власниця будинку ОСОБА_11 , не бачить його дій, так як вживає алкогольні напої разом із ОСОБА_9 , а також відсутністю за місцем проживання ОСОБА_10 , діючи таємно, протиправно, з корисливим мотивом, з метою наживи викрав вищевказані банківську картку Акціонерного товариства Ощадбанк з № НОМЕР_1 та банківську картку Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк з № НОМЕР_2 , які належить ОСОБА_10 та відноситься до платіжної картки електронного платіжного засобу, та є офіційним документом, відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про інформацію», «Про банки і банківську діяльність».

Заволодівши зазначеними банківським картками, ОСОБА_5 покинув приміщення вищевказаного будинку, після чого розпорядився ними на власний розсуд.

24.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення - проступку передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, та наявність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які можуть зберігати на собі сліди злочину та мати значення для справи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого та свідків, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого правопорушення, особу підозрюваного та наявність ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України. Зазначив, що існують достатні ризики для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування підозрюваного. Наведене свідчить про високий ризик переховування його від органів досудового розслідування та суду, а також про ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Слідчий ОСОБА_8 підтримав подане клопотання. Просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував фактичних обставин, викладених на обґрунтування клопотання, проте просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти застосування запобіжного заходу - тримання під вартою та просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На обґрунтування доводів клопотання в судовому засіданні досліджено письмові докази:

- Витяг з ЄРДР №0000223 від 23.04.20255, внесеного за частиною 4 статті 185, ч.2 ст.121, ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України;

- постанову про створення слідчої групи,

- постанова про призначення групи прокурорів,

- рапортами ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області,

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується,

- протокол допиту потерпілого,

- протокол огляду місця події,

- протоколи допиту свідків,

- висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1193/25 від 24.04.2025,

- копію документів, що характеризують особу підозрюваного, в тому числі характеристику за місцем реєстрації, відомості про наявність судимостей;

- копію повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 24.04.2025, передбаченого ч.4 статті 185, ч.2 ст.121, ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України,

- протокол допиту підозрюваного,

- копію ухвали слідчого судді від 25.04.2025,

- висновок експерта №12-14/105-Зм/25,

- висновок експерта №12-14/104-Зм/25,

- постанова про продовження строку судового розслідування від 18.06.2025

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді судді суду першої інстанції - належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч.1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1, частиною 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (п.32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Наявність обґрунтованої підозри сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Суд також приймає до уваги роз`яснення Верховного Суду, який у своєму Листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» вказав, що слідчим суддям (суду) необхідно зважати на обставини воєнного стану, що введений в Україні з 24.02.2022 в зв`язку з агресією російської федерації, та вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів.

Враховуючи дію в Україні воєнного стану, пов`язаного зі збройною агресією російської федерації, та близькість місця проживання підозрюваного до зони активних бойових дій і тимчасово непідконтрольних державі територій, суд вважає ризик ймовірного переховування та втечі достатньо високим.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим та прокурором у клопотанні, які підтверджені належними й допустимими доказами, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які можуть зберігати на собі сліди злочину та мати значення для справи, незаконно впливати на потерпілого та свідків, місце перебування яких відоме підозрюваному, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати провадженню іншим чином.

Відповідно до п.1 ч.4 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

Кримінальне правопорушення вчинено підозрюваним із застосуванням насильства, що спричинило смерть потерпілого, в період дії в Україні воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку діяння та унеможливлює, на думку суду, обрання менш суворих запобіжних заходів у виді домашнього арешту та особистого зобов`язання.

За таких обставин слідчий суддя вважає клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На думку суду, не зважаючи на виключний характер такого запобіжного заходу, його застосування є доцільним в умовах воєнного стану для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, але в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.07.2025, у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор".

Виконання ухвали доручити співробітникам Батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області та направити підозрюваного до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 19.06.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1