Провадження № 1-кп/592/638/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0000099, відомості за яким 28.04.2025 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сакуниха, Недригайлівського р-ну, Сумської обл. , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аспіранта денної форми навчання за спеціальністю 132 Матеріалознавство з 01.10.2022 року до теперішнього часу факультету технічних систем та енергоефективних технологій Сумського державного університету, який має вищу технічну освіту, неодруженого, має на утриманні непрацездатну матір - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонерку за вислугою років, громадянина України, українця, раніше не судимого, військовозобов`язаного, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисниці обвинуваченого: адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Досудовим розслідуванням було встановлено, що громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , став на шлях протиправних дій і вчинив злочин у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, за наступних обставин.

У квітні 2025 року, більш точний час та місце органом досудового розслідуванням встановити не виявилося за можливе, ОСОБА_3 розмістив оголошення на сайті "eBay" щодо продажу вимірювача потужності дози (рентгенометра) ДП-5А № И1635956, використовуючи свій власний обліковий запис на зазначеному сайті із назвою " ОСОБА_7 " за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4. Надалі, в квітні 2025 року, більш точний час та місце органом досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, але не пізніше 21.04.2025 року, ОСОБА_3 отримав від невстановленої особи пропозицію продати раніше розміщений ним в оголошенні товар військового призначення. Так, у квітні 2025 року, більш точний час та місце органом досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, але не пізніше 21.04.2025 року, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на переміщення, в порушення встановленого порядку міжнародних передач товарів, що підлягає державному експортному контролю, через державний кордон України товару військового призначення, а саме: вимірювача потужності дози (рентгенометра) ДП-5А № И1635956. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, не будучи суб`єктом міжнародної передачі товарів та не маючи відповідні дозвільні документи на здійснення міжнародних передач товарів Державної служби експортного контролю України, 21.04.2025 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи у відділенні № 18 ТОВ "Нова Пошта" , розташованому за адресою: 40009, м. Суми, вул. Іллінська, буд. 56, використовуючи для ідентифікації як відправника свій власний абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_2 , ОСОБА_3 здійснив відправлення посилки, відповідно до міжнародного транспортного документу, а саме: № 0934, що являє собою дерев`яний ящик зеленого кольору із вимірювачем потужності дози (рентгенометром) ДП-5А, отримувачем якої є громадянка США ОСОБА_8 , Сполучені Штати Америки, штат Канзас ( Pflumm Caitlyn , USA, Kansas) . В подальшому, 28.04.2025 року зазначений предмет разом із відповідним міжнародним транспортним документом № 0934 був виявлений та був затриманий співробітниками ЗМК ЦСС ТОВ "Нова Пошта" , розташованого за адресою: 81121, Львівська обл. , Львівський р-н, с. Муроване, вул. Київська, буд. 2, як товар, що має ознаки позиції ML7.g "Списку товарів подвійного призначення" , що є додатком до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення" № 1807 від 21.11.2003 року, та надалі був вилучений співробітниками Управління Служби безпеки України в Сумській області. Згідно висновку судового експерта № 27/05-2025 від 27.05.2025 року об`єкт дослідження, а саме: вимірювач потужності дози (рентгенометр) ДП-5А відноситься до військової сфери використання та за найменуванням, описом і технічними характеристиками відноситься до позиції ML7.g "Списку товарів військового призначення міжнародні передачі яких підлягають державному контролю" , який є додатком до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення" № 1807 від 21.11.2003 року. Також громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів Державною службою експортного контролю України не зареєстрований та відповідні дозвільні документи на здійснення міжнародних передач товарів Державною службою експортного контролю України йому не видавались. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.

17.07.2025 року прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Сумської обласної прокуратури ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_3 , його захисниця адвокат ОСОБА_6 уклали угоду про визнання винуватості. Обвинувачений ОСОБА_3 , діючи добровільно, на стадії досудового розслідування виявив ініціативу щодо укладення угоди про визнання винуватості. Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, беручи до уваги обставини, за яких воно було вчинено, та особу ОСОБА_3 , який повністю визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні та активно сприяв його розкриттю, враховуючи те, що він вчинив кримінальне правопорушення вперше, з урахуванням загальних засад призначення покарання, закріплених у ст. 65 КК України, обставин кримінального провадження та відсутності обставин, які обтяжують покарання, сторони дійшли згоди про те, що за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю (а. п. 10-16) .

Встановивши особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд роз`яснив йому суть обвинувачення, з`ясував, що воно йому зрозуміле, що він визнає себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Після роз`яснення суті обвинувачення обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання суд з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_3 , що той цілком розуміє: - що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; - наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; - характер обвинувачення; - вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/995_004#Text) , розд. ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. ст. 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

Суд переконався у відкритому підготовчому судовому засіданні шляхом проведення опитування сторін, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд з`ясував в обвинуваченого ОСОБА_3 , що він реально зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема вчинити дії, перелік яких в ній зазначено.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам КПК України. При цьому: - умови угоди не суперечать вимогам КПК України, під час досудового розслідування не була допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке не є більш тяжким ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення угоди; - умови угоди відповідають інтересам суспільства; - умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; - обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не існує; - можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_3 взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо узгоджених виду та міри покарання.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан тощо (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-03#Text) .

Як особа обвинувачений ОСОБА_3 характеризується наступним чином: - має постійне місце проживання та постійне місце реєстрації проживання (а. п. 1) ; - раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, відомості про наявність адміністративних стягнень у суду відсутні (а. п. 1, 39) ; - є особою молодого віку (а. п. 1, 35-37) ; - має задовільний стан здоров`я (а. п. 38) ; - виключно позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем навчання (а. п. 40, 41) ; - має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а. п. 1) ; - є аспірантом денної форми навчання за спеціальністю 132 Матеріалознавство з 01.10.2022 року до теперішнього часу факультету технічних систем та енергоефективних технологій Сумського державного університету (а. п. 1, 41) ; - має вищу технічну освіту (а. п. 1) ; - неодружений (а. п. 35-37) ; - має на утриманні непрацездатну матір - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонерку за вислугою років (а. п. 1) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 4) ; - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (а. п. 4) ; - вчинення кримінального правопорушення вперше (а. п. 1) ; - виключно позитивна характеристика за місцем проживання та за місцем навчання (а. п. 40, 41) ; - молодий вік винуватого у вчиненні кримінального правопорушення (а. п. 1, 35-37) ; - наявність на утриманні винуватого у вчиненні кримінального правопорушення непрацездатної особи (а. п. 1) ; - повне визнання своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення (а. п. 4) .

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винуватої особи, - щире каяття обґрунтовується тим, що таке каяття є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки та характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні кримінального правопорушення.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винуватої особи, - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що таке сприяння є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Сприяння розкриттю кримінального правопорушення здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою протиправну діяльність та/або про таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винуватої особи, - вчинення винуватою особою кримінального правопорушення вперше при призначенні покарання обґрунтовується тим, що це може свідчити про відсутність у винуватої особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи. Крім того, суд враховує положення абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили кримінальне правопорушення (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-03#Text) .

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винуватої особи, - позитивна характеристика винного у вчиненні кримінального правопорушення при призначенні покарання обґрунтовується тим, що така поведінка в побуті, за місцем роботи, навчання, служби, лікування, тощо, як правило, свідчить про відсутність у такої особи стійких антисуспільних поглядів, і дає підстави вважати, що вчинення кримінального правопорушення є випадковим.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винуватої особи, - молодий вік винного у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що молодий вік винного може свідчити про відсутність у винуватої особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.

Можливість врахування обставини, що пом`якшує покарання винуватої особи, - наявність на утриманні винуватої особи непрацездатного члена сім`ї при призначенні покарання обґрунтовується принципом гуманізму, справедливості, індивідуалізації покарання. Наявність на утриманні винуватої особи непрацездатного члена сім`ї розуміється як надання винуватою особою відповідним особам матеріального забезпечення, яке майже завжди є основним джерелом існування для таких осіб. Крім того, наявність на утриманні винуватої особи непрацездатного члена сім`ї, окрім його матеріального забезпечення, означає також, що винувата особа здійснює догляд за ним, якщо ця особа потребує стороннього догляду. Державі не може бути байдуже, у якому становищі опиняться особи, які знаходяться на утриманні винуватої особи, після засудження останньої.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винуватої особи, - повне визнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні кримінального правопорушення, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом встановлено не було (а. п. 4) .

Вислухавши думку прокурора щодо наведеного, думку обвинуваченого, думку захисниці обвинуваченого щодо можливості затвердження угоди, що розглядається, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, суд переконався в тому, що угода може бути затверджена, що можливо ухвалити вирок, яким затвердити угоду та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи наявність декількох, а саме: семи обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, суд дійшов висновку про доцільність та можливість при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а саме: за ч. 1 ст. 333 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Цивільний позов у справі ані під час досудового розслідування, ані до початку розгляду справи до підозрюваного (обвинуваченого) ОСОБА_3 пред`явлений не був (а. п. 4) .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 недоцільно обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 27.06.2025 року у справі № 591/4680/25, провадження № 1-кс/591/2433/25 на майно, вилучене під час обшуку 25.06.2025 року за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме на: мобільний телефон "Google Pixel" з SIM-карткою НОМЕР_2 , слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України. Ухвала набрала законної сили 03.07.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/128451402) (а. п. 5-7, 32, 43) .

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України наступним чином (а. п. 5, 6, 25-31, 33, 34) .

Згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України (ст. 96-1 визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною) , згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2022 від 30.06.2022 року) спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 150, ст. 154, ч. ч. 2, 3 ст. 159-1, ч. 1 ст. 190, ст. 192, ч. 1 ст. ст. 204, 209-1, 210, ч. ч. 1, 2 ст. ст. 212, 212-1, ч. 1 ст. ст. 222, 229, 239-1, 239-2, ч. 2 ст. 244, ч. 1 ст. ст. 248, 249, ч. ч. 1, 2 ст. 300, ч. 1 ст. ст. 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363, ч. 1 ст. ст. 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Із змісту п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України вбачається, що спеціальна конфіскація застосовується на підставі, зокрема, обвинувального вироку суду.

Із змісту п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України вбачається, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, зокрема, були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю) , а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Із змісту п. 6 ч. 1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 91 доповнено п. 6 згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013 року) .

Згідно абз. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст. ст. 171-174 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 100 КПК України під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави (ст. 100 доповнено новою частиною згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013 року) .

Отже, речові докази по справі, а саме:

- мобільний телефон марки "Google Pixel" чорного кольору, IMEI: НОМЕР_3 із встановленою SIM-карткою з абонентським номером зв`язку НОМЕР_2 з фотографіями предмету вчинення кримінального правопорушення - вимірювача потужності дози (рентгенометра) ДП-5А № И1635956 та входом в додаток "Нова пошта" , де міститься інформація про здійсненні поштові відправлення, - слід повернути ОСОБА_3 ;

- дерев`яну коробку зеленого кольору із вимірювачем потужності дози (рентгенометром) ДП-5А № И1635956, яка опечатана та скріплена 2 (двома) печатками судового експерта ОСОБА_10 від 27.05.2025 року, яка знаходиться на зберіганні речових доказів слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Сумській області, розташованого за адресою: 40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 32, - слід конфіскувати, тобто примусово безоплатно вилучити у власність держави.

Крім того, суд вважає за доцільне, можливе та необхідне взяти до уваги наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Згідно ч. 2 ст. 26 КВК України у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Також, суд бере до уваги положення абз. 5 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , із змісту якого вбачається, що відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України суд, призначаючи покарання у виді штрафу, може з урахуванням майнового стану особи прийняти рішення про розстрочку виплати штрафу певними частинами та встановити періодичність і розмір таких виплат (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-03#Text) .

Таким чином, враховуючи вкрай незадовільний, скрутний майновий стан обвинуваченого ОСОБА_3 (є аспірантом денної форми навчання за спеціальністю 132 Матеріалознавство з 01.10.2022 року до теперішнього часу факультету технічних систем та енергоефективних технологій Сумського державного університету, має на утриманні непрацездатну матір - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонерку за вислугою років, отримує стипендію в розмірі 7000 грн. на місяць, не має будь-якого іншого заробітку, тощо) , відтак суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 333 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. , а з урахуванням його майнового стану із розстрочкою виплати певними частинами (по 3400 грн. 00 коп. щомісяця) строком на 10 (десять) місяців, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

При постановленні даного вироку судом були враховані правові висновки викладені в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.06.2024 року у справі № 135/1110/22, провадження № 51-7817км23, яка 25.06.2024 року набрала законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120029748) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 91, 100, 314, 468, 469, 471, 473-476, 615 КПК України; ст. ст. 12, 50-53, 55, 65, 66, 96-1, 96-2, 333 КК України; ст. 26 КВК України, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.07.2025 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Сумської обласної прокуратури ОСОБА_5 , підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_3 , його захисницею адвокатом ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 333 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. , а з урахуванням його майнового стану із розстрочкою виплати певними частинами (по 3400 грн. 00 коп. щомісяця) строком на 10 (десять) місяців, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 27.06.2025 року у справі № 591/4680/25, провадження № 1-кс/591/2433/25 на майно, вилучене під час обшуку 25.06.2025 року за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме на: мобільний телефон "Google Pixel" з SIM-карткою НОМЕР_2 , на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Речові докази по справі, а саме:

- мобільний телефон марки "Google Pixel" чорного кольору, IMEI: НОМЕР_3 із встановленою SIM-карткою з абонентським номером зв`язку НОМЕР_2 з фотографіями предмету вчинення кримінального правопорушення - вимірювача потужності дози (рентгенометра) ДП-5А № И1635956 та входом в додаток "Нова пошта" , де міститься інформація про здійсненні поштові відправлення, - повернути ОСОБА_3 ;

- дерев`яну коробку зеленого кольору із вимірювачем потужності дози (рентгенометром) ДП-5А № И1635956, яка опечатана та скріплена 2 (двома) печатками судового експерта ОСОБА_10 від 27.05.2025 року, яка знаходиться на зберіганні речових доказів слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Сумській області, розташованого за адресою: 40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 32, - конфіскувати, тобто примусово безоплатно вилучити у власність держави.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1