Справа № 750/8447/25
Провадження № 1-кс/750/2628/25
У Х В А Л А

25 червня 2025 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколине Бахчисарайського району АР Крим, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.06.2025 слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_9 , про продовження підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з подальшим триманням в ДУ «Чернігівській слідчий ізолятор».

В обґрунтування клопотання зазначає, що завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні та направити обвинувальний акт до суду до 01.07.2025, тобто до закінчення дії попередньої ухвали від 27.05.2025 про тримання під вартою ОСОБА_6 неможливо, оскільки існують об`єктивні причини неможливості провести в повній мірі слідчі (процесуальні) дії. При цьому зауважує, що ризики наведені в попередніх судових рішеннях, такі як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, не зменшились і продовжують існувати.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати або домашній арешт, або ж разом з триманням під вартою визначити розмір застави в посильному для підозрюваного розмірі 164 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Звернули увагу на те, що повідомлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 410 КК України є необгрунтованою, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б вказували на факт перешкоджання законній діяльності ЗСУ у значенні закладеному в диспозиції ч.1 ст. 114-1 КК України, розмір майнової шкоди визначений, виходячи з ринкових цін, хоча пально-мастильні матеріали закуповувалися військовою частиною по інших цінах, за підрахунками захисників, виходячи з 31000 грн. за 1 тону пального. Ризики є недоведеними та носять гіпотетичний характер, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б свідчили про намір ОСОБА_6 залишити межі України, змінити місце проживання без повідомлення слідства або вчинити будь -які інші дії, що свідчили б про бажання уникнути відповідальності, що виключає ризик переховування, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК; відсутність знайдених коштів не може автоматично свідчити про наявність наміру їх приховати чи знищити; самі по собі грошові кошти, що фігурують у матеріалах провадження не мають статусу речових доказів доти, доки не буде встановлено їх походження, зв`язок з подіями злочину та процесуально визнано доказами. Твердження про те, що ОСОБА_6 може вплинути на речові чи інші докази, не підкріплюється жодним належним доказом у матеріалах клопотання. На момент розгляду клопотання не встановлено жодного епізоду збоку ОСОБА_6 , який би свідчив про спроби знищення, приховування або спотворення доказів. Таким чином ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК, який полягає у знищенні, схові чи спотворенні доказів є недоведеним. У матеріалах клопотання слідчого відсутні будь -які дані щодо вчинення ОСОБА_6 незаконного впливу на свідків, підозрюваний не спілкувався зі свідками після повідомлення про підозру, не перешкоджав їх допиту, не виявляв будь -якої ініціативи для впливу на їхню поведінку чи показання, сам факт проходження ОСОБА_6 військової служби не може слугувати автоматично підставою для припущення, що він здатен або має повноваження впливати на інших військовослужбовців. Таким чином, відсутність конкретних фактів спростовує ризик незаконного впливу на свідків, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК; на теперішній час у матеріалах клопотання відсутні будь -які фактичні дані, що ОСОБА_6 перешкоджав або намагався перешкоджати досудовому розслідуванню у будь-який спосіб. Отже ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК є гіпотетичним і таким, що не може бути покладеним в основу для продовження тримання під вартою; доводи слідчого про наявність ризику продовження ОСОБА_6 кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК) носять теоретичний та абстрактний характер, оскільки відсутні конкретні доводи та аргументи на підтвердження цього ризику. Сторона захисту також просила врахувати, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше до кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності не притягувався, одружений, має неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, має численні нагороди від Президента України, Міністра оборони України, Головнокомандувача ЗСУ, командування ЗСУ.

Заслухавши доводи прокурора та захисників, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим відділом Управління СБ України в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512 від 23.09.2024 за підозрою ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що заступник командира батальйону з озброєння начальник технічної частини військової частини НОМЕР_1 , майор ОСОБА_6 , будучі військовою службовою особою, діючи свідомо та навмисно в порушення вимог ст.ст. 17, 19, 41, 68, 92 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 3, 4, 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст.ст. 26, 32, 74-75,

58-59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1.1. 2.1, 2.10, 3.1.1, 3.3.3., Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 (із змінами), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.12.1997 за № 615/2419, функціональних обов`язків заступника командира батальйону з озброєння начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 , затверджених 02.01.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 , за попередньою змовою з начальником служби паливо-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , командиром автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу матеріально-технічних засобів роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , молодшим сержантом ОСОБА_11 та іншими невстановленими на даний час військовослужбовцями військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , використовуючи своє службове становище, у зв`язку з несенням служби на відповідній посаді вирішили здійснити викрадення паливно-мастильних матеріалів (дизельного пального) тобто іншого військового майна шляхом зловживання службовим становищем під час дії воєнного стану.

Так, з метою реалізації вищезазначеного злочинного умислу, невстановлений військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , не пізніше 12.02.2025, з метою накопичення та подальшого збуту дизельного пального, погодив виготовлення розпоряджень та маршруту руху військової техніки із ОСОБА_6 , після чого здійснив виготовлення наступних розпоряджень: № 612/6/3/178 від 12.02.2025 маршрутом Десна-Миколаїв, №612/6/3/211 від 25.02.2025 маршрутом Десна-Миколаїв до військової частини НОМЕР_3 .

Далі, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_6 погодив з начальником служби паливно-мастильних матеріалів частини ОСОБА_10 фіктивну видачу пального для заправки військових транспортних засобів: «КАМАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_4 , «КРАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_5 з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 (яка дислокується у АДРЕСА_2 ), та засвідчив своїм підписом у дорожніх (шляхових) листах № 2008, № 2009 маршрут руху автомобілів з автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

В подальшому, діючи повторно, ОСОБА_6 погодив з начальником служби паливно-мастильних матеріалів частини ОСОБА_10 фіктивну видачу пального для заправки військових транспортних засобів: «КРАЗ» з державними номерними знаками 4339, 4335, «КАМАЗ» з державними номерними знаками НОМЕР_6 , 6955 з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 (яка дислокується у АДРЕСА_2 ), та засвідчив своїм підписом у дорожніх (шляхових) листах №№ 2514, 2515, 2516, 2517 маршрут руху автомобілів з автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

Разом з цим, начальник служби паливно-мастильних матеріалів частини старший лейтенант ОСОБА_10 , будучи військовою службовою особою, діючи свідомо та навмисно в порушення вимог вищенаведеного законодавства, разом з командиром автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу матеріально-технічних засобів роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 , діючи з корисливих мотивів, під час виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.02.2025, з використанням свого службового становища, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, який направлений на заволодіння та збут майна військової частини (дизельного палива), сформували надлишки паливно-мастильних матеріалів (дизельного пального) у розмірі 4 тисячі 400 літрів дизельного пального, яке разом з ОСОБА_11 попередньо помістили у 22 бочки об`ємом 200 літрів кожна та 18.02.2025 близько 18:30 год. вивезли на невстановленому військовому транспортному засобі з території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 та має чіткі межі (периметр, паркан, КПП), чим здійснили викрадення вказаного пального з військової частини.

Цього ж дня, ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_11 , близько 18:40 год. прибули до раніше обумовленого місця зустрічі з громадянином України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке було розташоване у лісовому масиві поблизу селища Десна Чернігівського району Чернігівської області за координатами: 50.899167 30.741667, під час якої ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 збули (продали) останньому викрадене дизельне пальне у розмірі 4 тисячі 400 літрів та отримали грошові кошти від його реалізації.

Таким чином, на виконання вказівки ОСОБА_6 . 18.02.2025 ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 викрали 4 тисячі 400 літрів дизельного пального з військової частини, ринкова вартість якого, станом на 18.02.2025 складає 251 856,00 грн (двісті п`ятдесят одна тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

В подальшому, продовжуючи реалізацію плану щодо заволодіння майном військової частини, діючи повторно з єдиним кримінально протиправним наміром, старший лейтенант ОСОБА_10 сформував надлишки паливно-мастильних матеріалів (дизельного пального) у розмірі 3 тисячі літрів, яке він разом з ОСОБА_11 помістили у 15 бочок об`ємом 200 літрів кожна та 03.03.2025 не раніше 18:00 год. вивезли на невстановленому військовому транспортному засобі з території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 та має чіткі межі (периметр, паркан, КПП), чим здійснили викрадення вказаного пального з військової частини.

Цього ж дня, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , близько 18:40 год прибули до раніше обумовленого місця зустрічі з громадянином України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке було розташоване у лісовому масиві поблизу селища Десна Чернігівського району Чернігівської області за координатами: 50.899167 30.741667, під час якої ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 збули (продали) останньому викрадене дизельне пальне у розмірі 3 тисячі літрів та отримали грошові кошти від його реалізації.

Таким чином, на виконання вказівки ОСОБА_6 . 03.03.2025 ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 викрали 3 тисячі літрів дизельного пального з військової частини, ринкова вартість якого, станом на 03.03.2025 складає 171 720,00 грн (сто сімдесят одна тисяча сімсот двадцять гривень 00 копійок), а всього реалізували 7 (сім) тисяч 400 (чотириста) літрів дизельного пального на суму 423 576 грн.

Він же, будучі військовою службовою особою, діючи свідомо та навмисно в порушення вимог ст.ст. 17, 19, 41, 68, 92 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 3, 4, 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст.ст. 26, 32, 74-75, 58-59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1.1. 2.1, 2.10, 3.1.1, 3.3.3., Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 (із змінами), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.12.1997 за № 615/2419, функціональних обов`язків заступника командира батальйону з озброєння начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 , затверджених 02.01.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 , за попередньою змовою з начальником служби паливо-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , командиром автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу матеріально-технічних засобів роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , молодшим сержантом ОСОБА_11 та іншими невстановленими на даний час військовослужбовцями військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , використовуючи своє службове становище, у зв`язку з несенням служби на відповідній посаді вирішили здійснити викрадення паливно-мастильних матеріалів (дизельного пального) тобто іншого військового майна шляхом зловживання службовим становищем під час дії воєнного стану.

Так, з метою реалізації вищезазначеного злочинного умислу, невстановлений військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , не пізніше 12.02.2025, з метою накопичення та подальшого збуту дизельного пального, погодив виготовлення розпоряджень та маршруту руху військової техніки із ОСОБА_6 , після чого здійснив виготовлення наступних розпоряджень: № 612/6/3/178 від 12.02.2025 маршрутом Десна-Миколаїв, №612/6/3/211 від 25.02.2025 маршрутом Десна-Миколаїв до військової частини НОМЕР_3 .

Далі, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_6 погодив з начальником служби паливно-мастильних матеріалів частини ОСОБА_10 фіктивну видачу пального для заправки військових транспортних засобів: «КАМАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_4 , «КРАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_5 з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 (яка дислокується у АДРЕСА_2 ), та засвідчив своїм підписом у дорожніх (шляхових) листах № 2008, № 2009 маршрут руху автомобілів з автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

В подальшому, діючи повторно, ОСОБА_6 погодив з начальником служби паливно-мастильних матеріалів частини ОСОБА_10 фіктивну видачу пального для заправки військових транспортних засобів: «КРАЗ» з державними номерними знаками 4339, 4335, «КАМАЗ» з державними номерними знаками НОМЕР_6 , 6955 з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 (яка дислокується у АДРЕСА_2 ), та засвідчив своїм підписом у дорожніх (шляхових) листах №№ 2514, 2515, 2516, 2517 маршрут руху автомобілів з автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

Разом з цим, начальник служби паливно-мастильних матеріалів частини старший лейтенант ОСОБА_10 , будучи військовою службовою особою, діючи свідомо та навмисно в порушення вимог вищенаведеного законодавства, разом з командиром автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу матеріально-технічних засобів роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 , діючи з корисливих мотивів, під час виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.02.2025, з використанням свого службового становища, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, який направлений на заволодіння та збут майна військової частини (дизельного палива), сформували надлишки паливно-мастильних матеріалів (дизельного пального) у розмірі 4 тисячі 400 літрів дизельного пального, яке разом з ОСОБА_11 попередньо помістили у 22 бочки об`ємом 200 літрів кожна та 18.02.2025 близько 18:30 год. вивезли на невстановленому військовому транспортному засобі з території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 та має чіткі межі (периметр, паркан, КПП), чим здійснили викрадення вказаного пального з військової частини.

Цього ж дня, ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_11 , близько 18:40 год. прибули до раніше обумовленого місця зустрічі з громадянином України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке було розташоване у лісовому масиві поблизу селища Десна Чернігівського району Чернігівської області за координатами: 50.899167 30.741667, під час якої ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 збули (продали) останньому викрадене дизельне пальне у розмірі 4 тисячі 400 літрів та отримали грошові кошти від його реалізації.

Таким чином, на виконання вказівки ОСОБА_6 .18.02.2025 ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 викрали 4 тисячі 400 літрів дизельного пального з військової частини, ринкова вартість якого, станом на 18.02.2025 складає 251 856,00 грн (двісті п`ятдесят одна тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

В подальшому, продовжуючи реалізацію плану щодо заволодіння майном військової частини, діючи повторно з єдиним кримінально протиправним наміром, старший лейтенант ОСОБА_10 сформував надлишки паливно-мастильних матеріалів (дизельного пального) у розмірі 3 тисячі літрів, яке він разом з ОСОБА_11 помістили у 15 бочок об`ємом 200 літрів кожна та 03.03.2025 не раніше 18:00 год. вивезли на невстановленому військовому транспортному засобі з території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 та має чіткі межі (периметр, паркан, КПП), чим здійснили викрадення вказаного пального з військової частини.

Цього ж дня, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , близько 18:40 год прибули до раніше обумовленого місця зустрічі з громадянином України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке було розташоване у лісовому масиві поблизу селища Десна Чернігівського району Чернігівської області за координатами: 50.899167 30.741667, під час якої ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 збули (продали) останньому викрадене дизельне пальне у розмірі 3 тисячі літрів та отримали грошові кошти від його реалізації.

29.05.2025 ОСОБА_6 , був затриманий в порядку ст. 615 КПК України.

29.05.2025 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

21.05.2025 постановою керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону строк досудового розслідування продовжено до 3 місяців, тобто до 01.07.2025.

30.05.2025 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова, до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.07.2025.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.06.2025 продовжено строк досудового розслідування до 6 місяців, тобто до 01.10.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (п.5 ч.1 ст. 176, ч.6 ст. 176 КПК України).

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.3 ст. 197 КПК України).

За змістом ч.3 ст. 199 КПК України слідчий, прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел та Гартлі проти Сполученого Королівства» визначено, що стандарт доказування «обгрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, яка б задовольнила об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. В подальшому таке визначення стандарту доказування «обгрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Лабіта проти Італії» тощо, а також додатково було зазначено, що факти, які дають підстави для підозри не мають бути також рівня, як такі, що обгрунтовують засудження особи. Отже стандарт доказування «обгрунтована підозра» є нижчим порівняно зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення.

На даному етапі досудового розслідування стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до висновку, що їх сукупність є достатньою для констатації факту того, що на теперішньому етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 410 КК України є обгрунтованою. У зв`язку з цим, твердження сторони захисту про необгрунтованість підозри є безпідставними. Слідчий суддя не вирішує ті питання, які належать до компетенції суду під час розгляду обвинувачення по суті, зокрема, питання допустимості доказів та доведеності винуватості (невинуватості) особи у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень .

Судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (п. 36 рішення ЄСПЛ від 15.12.2016 у справі «Ігнатов проти України»).

Відповідно до усталеної практики застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції, після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (п. 60 рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»).

Обгрунтування будь - якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (п. 20 рішення ЄСПЛ від 12.02.2015 у справі «Подвезько проти України», п. 66 рішення ЄСПЛ від 09.01.2003 у справі «Шишков проти Болгарії», п. 40 рішення ЄСПЛ від 10.06.2008 у справі «Тасе проти Румунії»).

Переходячи до розгляду ризиків, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що ризик неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного є дією, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Проте, виходячи з наведеної судової практики ЄСПЛ відображенні у клопотанні слідчого ризики не мають носити суто теоретичний характер, а повинні грунтуватися на фактичних обставинах справи.

Перш за все, слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ст.114-1, ч.4 ст. 410 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за найбільш тяжке з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. У відповідно до ст. 45 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 410 КК України також відноситься до корупційних кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора в суді про доведеність ризику, передбаченого: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), оскільки такий витікає з серйозності висунутої підозри та тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі доведеності його винуватості.

Натомість, наведений у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів), який обгрунтовується тим, що на даний час не виявлені грошові кошти, які передавалися ОСОБА_6 за продаж дизельного пального, що свідчить про те, що ОСОБА_6 може приховати або знищити їх є недоведеним, оскільки як вбачається з матеріалів досудового розслідування досудове слідство триває з 23.09.2024, тобто дев`ять місяців, з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_6 29.05.2025 майже місяць, повідомленню про підозру передували численні обшуки проведені за місцями мешкання, як підозрюваного ОСОБА_6 , так і інших підозрюваних, проводився комплекс негласних слідчих (розшукових) дій, які не дали позитивного результату в плані відшукання грошових коштів, тобто навіть слідчі (розшукові) та негласні слідчі (розшукові) дії проведені слідчими за обстановки неочікуваної для підозрюваного ОСОБА_6 не виявили вказаних грошових коштів і жодні конкретні дані не вказують на те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, вживатиме заходів до знищення, схову або спотворення вказаних грошових коштів.

Як було вказано вище, з точки зору кримінального закону, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 410 КК України є корупційним злочином. Аналіз висунутої ОСОБА_6 підозри за ч.4 ст. 410 КК України дає підстави стверджувати, що вказаний злочин також є економічним. Специфікою розслідування економічних злочинів є те, що основними джерелами доказів їх вчинення є фінансово бухгалтерські документи та висновки судових експертиз, а показання свідків, хоча і використовуються для доведення винуватості, але мають допоміжне другорядне значення. В ході досудового розслідування проведений необхідний комплекс слідчих та процесуальних дій, спрямований на відшукання та вилучення фінансово-бухгалтерських документів для призначення судових експертиз. Такі документи слідчим в повному обсязі вилучені та призначені відповідні експертизи. Зважаючи на викладене вище, слідчий суддя вважає недоведеним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на свідків), за того обгрунтування, яке викладене у клопотанні слідчого. Оскільки слідчим не розкрито у клопотанні в чому полягатиме ймовірний незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні. Незаконний вплив можна здійснити на конкретну особу, яка в даному випадку має процесуальний статус свідка, а не ймовірну особу, про яку ані органу досудового розслідування, ані стороні захисту невідомо чи буде вона свідком у даному кримінальному провадженні. Посилання слідчого у клопотанні на те, що ОСОБА_6 , маючи статус військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , та маючи вільний доступ до зброї та погрозами, може незаконно впливати свідків також безпідставним, оскільки як вбачається з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2025 № 150 фактично відсторонений від займаної посади та закріплену за ним стрілецьку зброю може отримати лише за окремим розпорядженням командира військової частини, тобто вільного доступу до неї він не має. Натомість, за час проведення досудового розслідування не встановлено жодних фактів або ж принаймні сигналів, які вказували на те, що підозрюваний незаконно впливає на свідків, якщо не напряму, то через посередників, висловлює погрози в їх адресу тощо. Також не заслуговують на увагу і доводи про те, що ОСОБА_6 може координувати свої дії з невстановленими спільниками для уникнення відповідальності, оскільки у органу досудового розслідування було достатньо часу та засобів встановити відповідних спільників, якщо дійсно такі є, окрім підозрюваних.

Слідчий суддя вважає недоведеним ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), який полягає у тому, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може попередити своїх спільників про його викриття. Наведений ризик є фактичною передруківкою без внесення змін з минулого клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Але слідчим не взято до уваги те, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.05.2025 вказаний ризик був визнаний недоведеним. Нових обставин, які б підтверджували існування вказаного ризику слідчим не наведено, тому слідчий суддя вважає його недоведеним.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК (продовження кримінального правопорушення в якому він підозрюється та вчинити інші кримінальні правопорушення) наведений у клопотанні слідчого взагалі носить абстрактний характер, оскільки підозра у вчиненні даних кримінальних правопорушень не вказує на те, що опинившись на волі підозрюваний ОСОБА_6 продовжуватиме вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 вразі доведеності його винуватості, хоча і повинна враховуватися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, але не є вирішальною обставиною на користь тримання особи під вартою, оскільки наряду з нею слідчим суддею повинні враховуватися і інші обставини, передбачені статтями 177-178 КПК України, а також можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, яким в даному випадку, може бути тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Так, слідчий суддя приймає до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше до кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності не притягувався, є одруженим з ОСОБА_14 , яка є військовослужбовцем, обидва виховують спільну дитину-сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 підозрюваний характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, має значні заслуги перед Батьківщиною: нагрудний знак Головнокомандувача ЗСУ «Сталевий хрест», нагрудний знак «Відзнака начальника 169 Навчального центру ім. Князя Ярослава Мудрого СВ ЗС України», відзнаку Президента України «За участь в антитерористичній операції», медаль Богдана Хмельницького, нагрудний знак Міністра оборони України «За зразкову службу», нагрудний знак Міністра оборони України «За військову доблесть», медаль «Захисникам вітчизни», нагрудний знак «Відзнака командира 718 Окремого навчального автомобільного батальйону».

За наявності позитивних характеристик підозрюваного ОСОБА_6 , відсутності кримінального минулого, наявності сталих соціальних зв`язків, наявності на утриманні неповнолітньої дитини, бездоганної тривалої військової служби в ЗСУ, участь у бойових діях, значні заслуги перед Батьківщиною, прокурором в судовому засіданні недоведена неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, яким в даному випадку є тримання під вартою з визначенням розміру застави для забезпечення належної процесуальної поведінки та запобігання доведеним ризикам.

На переконання слідчого судді на теперішньому етапі досудового розслідування буде достатнім застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 164 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 592 грн. 00 коп. (сума, що навіть перевищує розмір встановленої майнової шкоди) та покладенням вразі внесення застави обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання відповідному підрозділу УДМС України в Чернігівській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя наголошує, що такий обов`язок, як необхідність здати на зберігання відповідному підрозділу УДМС України в Чернігівській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу, вразі внесення застави здатен значно мінімізувати доведений в судовому засіданні ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 183, 193, 194, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 25 серпня 2025 року.

Визначити заставу - 164 (сто шістдесят чотири) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 592 грн. 00 коп., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на підозрюваного будуть покладені наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання відповідному підрозділу УДМС України в Чернігівській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, підозрюваним застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава внесена підозрюваним може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_16