Справа № 353/254/25
Провадження № 1-кп/353/85/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі :

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі кримінальне провадження № 0000023, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді механіка відділення військової частини НОМЕР_1 , з неповноюсередньою освітою, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.03.2021 року за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України з призначенням на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 2 (Двох) років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 (Один) рік 6 (Шість) місяців, відповідно до ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2022 року звільнений від призначеного покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису.

Кримінальний проступок було вчинено при наступних обставинах.

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2025 року, яке набрало законної сили 29.03.2025 року, за результатами розгляду цивільної справи № 353/153/25 за заявою ОСОБА_5 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 строком на шість місяців та покладено на нього наступні обмеження: заборонено ОСОБА_4 перебувати за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонено ОСОБА_4 вести телефонні переговори з ОСОБА_5 , або контактувати із нею через інші засоби зв`язку як особисто, так і через третіх осіб.

27.02.2025 року о 11 год. 40 хв. працівниками відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківської області ОСОБА_4 під особистий підпис ознайомлено з рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2025 року за заявою ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання вказаного рішення суду і вручено належним чином завірену копію.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Незважаючи на вищенаведене, 27.02.2025 року о 15 год. 44 хв. ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2025 року за заявою ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимогам ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, згідно з якими судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, перебуваючи у невстановленому місці, здійснив телефонний дзвінок з номеру телефону НОМЕР_3 на номер телефону НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , та вів із останньою телефонні переговори, чим порушив вимоги застосованого щодо нього судом обмежувального припису в частині заборони вести телефонні переговори з ОСОБА_5 .

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2025 року за заявою ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимогам ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, згідно з якими судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, перебуваючи у невстановленому місці, 28.02.2025 року о 12 год. 36 хв., о 12 год. 45 хв. та о 14 год. 10 хв. здійснював телефонні дзвінки з номеру телефону НОМЕР_3 на номер телефону НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , та вів із останньою телефонні переговори, чим порушив вимоги застосованого щодо нього судом обмежувального припису в частині заборони вести телефонні переговори з ОСОБА_5 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, діючи з прямим умислом, з мотивів умисного невиконання обмежувального припису, перебуваючи у невстановленому місці, 04.03.2025 року здійснював телефонні дзвінки з номеру телефону третьої особи НОМЕР_5 на номер телефону НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , о 20 год. 05 хв., о 20 год. 06 хв., о 20 год. 09 хв. здійснював телефонні дзвінки з номеру телефону третьої особи НОМЕР_6 на номер телефону НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , о 20 год. 07 хв. здійснив телефонний дзвінок з номеру телефону НОМЕР_3 на номер телефону НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , також о 17 год. 09 хв. та о 21 год. 28 хв. здійснив телефонні дзвінки з номеру телефону НОМЕР_7 з допомогою мобільного застосунку «Viber» на номер телефону НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , та вів із останньою телефонні переговори, чим порушив вимоги застосованого щодо нього судом обмежувального припису в частині заборони вести телефонні переговори з ОСОБА_5 , або контактувати із нею через інші засоби зв`язку як особисто, так і через третіх осіб.

Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 обмежувальний припис у цивільній справі № 353/153/25 від 26.02.2025 року, винесений Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області, добровільно виконаний не був, що порушило один із основних принципів судочинства обов`язковість судових рішень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, визнав повністю та беззастережно, не заперечив та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального проступку відповідно до викладеного в обвинувальному акті, вказавши на те, що дійсно рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2025 року за заявою ОСОБА_5 видано обмежувальний припис стосовно нього та покладено на нього обмеження, а саме, заборонено йому перебувати за місцем проживання потерпілої, вести з нею телефонні переговори, або контактувати з останньою через інші засоби зв`язку як особисто, так і через третіх осіб. 27.02.2025 року працівниками відділення поліції під особистий підпис його було ознайомлено з вищевказаним рішенням суду та попереджено про кримінальну відповідальність за його невиконання і вручено завірену копію. Він повністю погоджується з тим, що 27.02.2025 року, 28.02.2025 року та 04.03.2025 року здійснював телефонні дзвінки ОСОБА_5 та вів із нею телефонні переговори. Він порушив вимоги застосованого щодо нього судом обмежувального припису в частині заборони вести телефонні переговори з ОСОБА_5 , або контактувати із нею через інші засоби зв`язку як особисто, так і через третіх осіб. У вчиненному щиро розкаюється, дуже шкодує, що так сталось, розуміє, що вчинив неправильно, запевняє суд, що більше такого не повториться, просить його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному проступку, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.

У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та з урахуванням всіх обставин справи призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Крім того, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України просив покласти на ОСОБА_4 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства». Питання речових доказів просив вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, яке вчинив ОСОБА_4 , є кримінальним проступком.

Суд враховує дані про особу винного, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, з 08.04.2025 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді механіка відділення військової частини НОМЕР_1 , неодружений, має постійне місце проживання, періодично проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , посередньо характеризується за місцем проживання та за місцем попереднього відбуття покарання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.с. 84-120), обвинувачений негативно ставиться до вчиненого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обвинувачений шкодує про вчинене.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

За таких обставин, з врахуванням позиції прокурора та обвинуваченого, думки потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ст. 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, визначених ч. 2 ст. 59-1 КК України. А також на підставі п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, слід обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

У кримінальному провадженні процесуальних витрат немає.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (Один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по кримінальному провадженню, а саме: інформацію, яка міститься у «Журналі дзвінків» за 27.02.2025 року, щодо телефонних переговорів із ОСОБА_4 , яка міститься на мобільному телефоні марки «Huawei P40 Lite», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , моделі JNY/LX1, із сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_10 та НОМЕР_4 ; інформацію, яка міститься у «Журналі дзвінків» за 28.02.2025 року, щодо телефонних переговорів із ОСОБА_4 , а також інформацію, яка міститься в повідомленнях у мобільному додатку «Getcontact» за 28.02.2025 року про контактування із ОСОБА_5 через інші засоби зв`язку, що розміщена на мобільному телефоні марки «Huawei P40 Lite», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , моделі JNY/LX1, із сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_10 та НОМЕР_4 ; інформацію, яка міститься у «Журналі дзвінків» за 04.03.2025 року, щодо телефонних переговорів із ОСОБА_4 особисто, так і через застосування засобів зв`язку третіх осіб, а також інформацію, яка міститься в повідомленнях у мобільних додатках «Getcontact» та «Viber» за 04.03.2025 року про контактування ОСОБА_4 із ОСОБА_5 через інші засоби зв`язку, що розміщена на мобільному телефоні марки «Huawei P40 Lite», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , моделі JNY/LX1, із сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_10 та НОМЕР_4 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_6