Справа № 711/3223/25
Номер провадження 1-кп/711/381/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000981 від 16.03.2025, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси Черкаської області, громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходить військову службу за мобілізацією на посаді старшого водія 1 гармати 2 артилерійського взводу артилерійської батареї 3 десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому звані солдат (з 16.12.2023 року вважається таким, що самовільно залишив район виконання бойового завдання), не є особою з інвалідністю, є учасником бойових дій (УБД №5862410), у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, депутатом не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, проходячи військову службу за мобілізацією на посаді старшого водія 1 гармати 2 артилерійського взводу артилерійської батареї 3 десантно штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 (наказом командира військової частини НОМЕР_1 №358 від 16.12.2023 року по стройовій частині, ОСОБА_4 , вважається таким, що самовільно залишив район бойового завдання під час дії військового стану), 16 березня 2025 року, о 14 годині 08 хвилин, керуючи, відповідно до висновку КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 103 від 16.03.2025, в стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання амфетаміну, автомобілем марки Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_2 (іноземна реєстрація), відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СТ/076Е-25 від 28.03.2025 деталі робочої гальмівної системи, ходової частини та рульового керування автомобіля перебували у працездатному стані, та рухаючись заднім ходом по прилеглій території будинку № 156/1, що по вулиці Нарбутівська у місті Черкаси зі сторони вулиці Гетьмана Сагайдачного в напрямку вулиці Нарбутівська, поблизу вище вказаного будинку, проявив неуважність та порушив вимоги: - п. 2.3.б), п. 2.9.а), п. 10.9. Правил дорожнього руху України.

Так, під час руху він, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, керуючи автомобілем Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_2 (іноземна реєстрація) в стані наркотичного сп`яніння та здійснюючи рух в місті Черкаси заднім ходом по проїзній частині прилеглої території будинку №156/1, що по вулиці Нарбутівська зі сторони вулиці Гетьмана Сагайдачного в напрямку до вулиці Нарбутівська, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, під час свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не скористався для забезпечення безпеки допомогою інших осіб, не надав перевагу в русі пішоходу та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка рухалась по прилеглій території будинку №156/1, що по вулиці Нарбутівська та перетинала її зліва направо відносно напрямку руху автомобіля Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла пішохід ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/223 від 03.04.2025, отримала тілесні ушкодження: закритий вколочений перелом зі зміщенням лівої променевої кістки, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; гематома (крововилив) лобу, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він в м.Черкаси, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння здійснюючи рух заднім ходом по проїзній частині прилеглої території будинку №156/1, що по вулиці Нарбутівська зі сторони вулиці Гетьмана Сагайдачного в напрямку до вулиці Нарбутівська, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та під час свого руху не переконався, що це буде безпечним, наїхав на потерпілу.

Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Просить вибачення за вчинений злочин. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. Потерпілій, добровільно відшкодував завдані збитки.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленої потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, який відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проходження військової служби характеризується негативно, є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_3 ), раніше не судимий, даний про притягнення до адміністративної відповідальності та характеризуючи даних за місцем проживання суду не надано, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є особою з інвалідністю, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завданий збиток.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Про цю обставину, на думку суду, свідчать показання ОСОБА_4 , які не спростовані стороною обвинувачення.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлювала жаль з приводу вчиненого, також неодноразово просив вибачення за вчинений злочин, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, добровільно відшкодував завдані збитки, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_4 повідомив усі суттєві обставини щодо вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, згідно якої - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав правдиві свідчення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, яке повністю викривають його у вчинені злочину, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні неодноразово вибачався за вчинене, що свідчить про його щире каяття.

Призначаючи покарання обвинуваченому, та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.

Покарання не повинно перевищувати міру суворості, яка є достатньою для утримання людей від злочинів. Мета покарання полягає не в суворості призначеного покарання. Однією з головних складових мети покарання є прагнення перешкодити винному знову завдати шкоду суспільству й утримати інших від вчинення тих самих дій. Тому на думку суду слід застосовувати тільки такі покарання, які при збереженні пропорційності зі злочинами залишали б найбільш сильне і найбільш тривале враження на свідомість людей.

Суворе покарання, яке не враховує особистість обвинуваченого, робить покарання абсолютно безрезультатним, бо вона знищує покарання як результат права. Аспекти покарання, його різні сторони повинні враховувати інтереси потерпілих так і обвинуваченого. При всій своїй суворості кримінальні покарання не повинні викидати людину із суспільства, завдавати йому зайві страждання та муки.

Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_4 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своєї рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України.

Згідно Постанови колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 17.09.2019 у справі № 744/884/17 (провадження № 51-8413км18), застосування ст. 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини чи сукупність обставин, які відповідно до ст. 69 КК надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого ж характеру і сили, які зумовили створення привілейованих складів злочинів.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суспільну небезпеку злочинного діяння, та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за вчинене кримінальне правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, надавши оцінку усім обставинам кримінального провадження, враховуючи, відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, з урахуванням співпраці обвинуваченого зі стороною обвинувачення, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне з урахуванням встановлених декількох пом`якшувальних обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, на думку суду є обґрунтовані підстави для застосування положень ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Правила призначення покарання встановлені Кримінальним кодексом України, зокрема, Розділом XI його Загальної частини.

Зі змісту Закону України №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» вбачається, що внесені ним зміни до Кримінального кодексу України не передбачали заборони застосування ст.69 КК України у справах щодо порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, санкція ч.1 ст.286-1 КК України визначена Законом №1231-ІХ в такому розмірі, який згідно ст.12 КК відносить її до категорії нетяжких злочинів. При цьому, вказаний Закон не вніс зміни і не передбачив жодних обмежень щодо можливості застосування ст.69 КК України у кримінальному провадженні за ч.1 ст.286-1 КК України.

За змістом ст.1 КПК України та ст.75 Конституції України Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами України, а єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Оскільки законодавець при прийнятті Закону №1231-ІХ не передбачив жодних заборон чи обмежень на застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, суд вважає, що саме таке покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

В рамках даного кримінального провадження стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

В ході досудового розслідування в кримінальному провадженні згідно ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.03.2025 накладено арешт на автомобіль марки Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність зняття накладеного арешту ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.03.2025, оскільки на даний час підстави, які потягли за собою накладення арешту на майно, відсутні.

Цивільний позов у встановленому законом порядку в даному кримінальному провадженні потерпілою не заявлений, що не позбавляє права потерпілу відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України, які підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави, оскільки витрачені на доведення його вини.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення: - судової експертизи технічного стану транспортного засобу - автомобіль марки Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_4 , у розмірі 5088 гривень 96 копійок в ході проведення досудового розслідування, добровільно сплаченні обвинуваченим у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25 (двадцять п`ять) тисяч 500 (п`ятсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.03.2025 на: - автомобіль марки Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Речові докази по кримінальному провадженню:

- автомобіль марки Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який перебуває на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області, за адресою: місто Черкаси, вулиця Пастерівська, 104, залишити власнику ОСОБА_4 ;

- лазерний диск DVD R Axent з відеозаписом дорожньо транспортної пригоди, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта на проведення судової автотехнічної експертизи 1696 гривень 32 копійок (рахунок: р/р НОМЕР_5 ; отримувач коштів: ОСОБА_9 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ; МФО: 305299; банк отримувача: АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; вид платежу: за експертизу СТ/090Е-25 у к/п №0000981).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду області через Придніпровський районний суд Черкаської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1