Справа № 308/268/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000372

В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вказаним клопотанням у якому зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000372 від 24.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.2 ст.369-2, ч.5 ст.27 ч.2 ст.369-2 КК України. 03.01.2025 року у вказаному кримінальному проваджені ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.5 ст.27 ч.2 ст.369-2 КК України. Також 03.01.2025 року проведено санкціонований судом обшук за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone 13 PRO», IMEI: НОМЕР_1 .

Слідчий вказує, що вищезазначений мобільний телефон має значення речового доказу у кримінальному провадженні, є необхідним для проведення необхідних процесуальних та слідчих дій, оскільки на вилученому мобільному телефоні може міститись інформація, яка буде свідчити про протиправну діяльність ОСОБА_4 і матиме значення для встановлення його спільників.

А тому посилаючись на те, що згідно з постановою слідчого від 03.01.2025 вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що він зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий просить клопотання задовольнити та накласти арешт на майно, яке було вилучено 03.01.2025 року в ході обшуку, за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Iphone 13 PRO», IMEI: НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений.

Власник майна - ОСОБА_4 та його представник на розгляд клопотання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду такого були повідомлені. Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, та без участі ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000372 від 24.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.2 ст.369-2, ч.5 ст.27 ч.2 ст.369-2 КК України.

03.01.2025 року у вказаному кримінальному проваджені ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.5 ст.27 ч.2 ст.369-2 КК України

З долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 03.01.2025 року вбачається, що в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone 13 PRO», IMEI: НОМЕР_1 .

Згідно постанови заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 від 03.01.2015 року, вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000372, як такий, що відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

А тому, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до переконання про наявність достатніх підстав вважати, що вилучений в ході проведення 03.01.2015 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , мобільний телефон «Iphone 13 PRO», IMEI: НОМЕР_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, та матиме доказове значення у кримінальному провадженні, а тому клопотання по накладення арешту на вказаний мобільний телефон є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 03.01.2025 року в ході обшуку, за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Iphone 13 PRO», IMEI: НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1