Справа № 154/2807/25 Провадження №11-сс/802/366/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 16 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2025 року до суду надійшло належним чином погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що 13 липня 2025 року, близько 22 години, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в ході конфлікту зі своєю дружиною з якою перебуває в шлюбі ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив дії, що згідно ч. 17 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 являються фізичним насильством - формою домашнього насильства, а саме діючи умисно, керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю останньої, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер власних дій та передбачаючи їх наслідки, наніс їй декілька ударів кулаками рук по тулубу, внаслідок чого ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, перелому 7-го ребра зліва, травматичного пневмотораксу зліва, закритої травми живота, розриву печінки та внутрішньої кровотечі, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

15.07.2025, слідчим відділенням Володимирського РВП ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000559 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Київ, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, одружений, не працюючий, раніше не судимий.

15 липня 2025 року, о 10 год. 20 хв., ОСОБА_7 , затримано, в порядку ст. 208 КПК України, як особу, що щойно вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

16 липня 2025 року слідчим, за погодженням з прокурором, складено та в той же день вручено ОСОБА_7 письмове повідомлення про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На підставі викладеного, слідчий та прокурор у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також підозрюваний раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з вчиненням насильства в сім`ї, що свідчить про його схильність до насилля, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим у органів досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що останній, знаходячись на свободі може переховуватися від органів слідства та суду, тим самим перешкоджати досудовому розслідуванню, впливати на свідків та потерпілу.

Ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 16 липня 2025 року в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.

Водночас, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 застосовано запобіжний захід у виді у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто по 13 вересня 2025 року включно.

Також на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 в період з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. щоденно без дозволу слідчого, прокурора або суду за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття); 2) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою; 3) не відлучатися з м. Володимир, Волинської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 4) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; 5) утримуватися від спілкування із свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні; 6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що хоча слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, однак не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам. А тому, слідчий суддя враховуючи, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, від органів досудового розслідування чи суду він не переховувався, на свідків також впливу не здійснював, виконував свої процесуальні обов`язки належним чином, має постійне місце проживання, одружений, не офіційно працює, добровільно з`явився в поліції та повідомив про вчинення ним кримінального правопорушення, по місцю проживання характеризується посередньо, прийшов до висновку про доцільність та можливість застосування запобіжного заходу, визначеного ст. 176 КПК України, зокрема у виді домашнього арешту, заборонивши залишати місце його проживання за адресою: АДРЕСА_3 в період з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., щоденно без дозволу слідчого, прокурора або суду за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття), з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та невмотивованість, прийняте слідчим суддею з порушенням норм матеріального і процесуального права та з формальних підстав, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором, та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Вказує про те, що слідчим суддею не обґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає і про те, що суд першої інстанції, при визначенні міри запобіжного заходу, не врахував всі обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 . Більше того, звертає увагу на те, що поза увагою слідчого судді залишився той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 після нанесення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_11 не надав їй будь-якої допомоги, не викликав поліцію та швидку допомогу, а навпаки покинув місце злочину. При цьому, у Волоимирський РВП ГУНП у Волинській області підозрюваний з`явився більше, ніж через добу після побиття потерпілої з врахуванням того, що працівники поліції його розшукували та відповідно повідомили про це роботодавця, де він неофіційно працює. Крім того, підозрюваний неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство над потерпілою, що зумовлює ризик його незаконного впливу на останню та можливості вчинення щодо неї неправомірних дій у вигляді фізичного насильства. Вважає, що судом не взято до уваги наведені стороною обвинувачення доводи, не оцінено у сукупності усі обставини, які відповідно до положень КПК України повинні враховуватись при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі, підозрюваного та його захисника, які її заперечили та просили залишити без задоволення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані в повній мірі.

Статтею ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Судом встановлено, що СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15.07.2025 року за №0000559, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , якого 15.07.2025 року, о 10 год. 20 хв. затримано в порядку ст. 208 КПК України та 16.07.2025 року було повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину. Обґрунтованість підозри у вчиненні злочину стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді в суді першої інстанції клопотання про застосуванняя запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить запобіганню доведеним в ході розгляду провадження ризикам, передбаченим у п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею правильно враховано те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання таким ризикам, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як домашній арешт.

Твердження сторони обвинувачення щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, належним чином не мотивовані. Клопотання не містить належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Вищевказані доводи прокурора, а також інші, які викладені в апеляційній скарзі на думку апеляційного суду, є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в застосуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, ані слідчим, ані прокурором не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

А тому, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема - домашнього арешту, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 16 липня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто по 13 вересня 2025 року включно, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді