Провадження 11-кп/824/5021/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 вересня 2025 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грнта в разі її внесення, покладенням на останню обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час продовжують існувати і не зменшились, а продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, оскільки судом встановлено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, а також наявний високий ступінь ризику ухилення та переховування обвинуваченого від суду та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, що унеможливлює скасування або обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.

Не погодившись із постановленою ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, у якій вказав на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні докази про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а також відсутня сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільну небезпечне діяння як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України. Крім того, судом не враховано міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, який має маму та рідних, які піклуються про нього та зацікавленні в об`єктивності досудового розслідування. Також обвинувачений має роботу та неофіційно працевлаштований. Між тим, слідчим суддею не було враховано, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні та прокурором не доведені. Щодо ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, захисник звернув увагу на те, що органами досудового розслідування все було вилучено. Щодо ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, захисник вказав на те, що цей ризик є надуманим, оскільки ОСОБА_8 не має жодного стосунку до місця вчинення інкримінованого правопорушення. Експерти та спеціалісти є особами з відповідним статусом у державі, а тому будь-який вплив на них чи інших учасників провадження з боку обвинуваченого є неможливим, зокрема через відсутність у нього їхніх контактних даних. Зокрема, за весь період досудового розслідування від його початку і до теперішнього часу не встановлено жодного факту незаконного впливу з боку ОСОБА_8 на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, експертів або спеціалістів у межах цього кримінального провадження. Просив ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту із право виходу на роботу в денний час.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого було вирішене на стадії судового провадження. Тобто це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обґрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання були враховані тяжкість вчиненого злочину, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Ці обставини привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. У зв`язку із цим суд першої інстанції із підстав, передбачених законом ухвалив рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, належним чином його мотивувавши. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обґрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність та не обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду ґрунтується на даних про особу обвинуваченого із урахуванням тяжкості та обставин вчинення злочинів. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду. Із урахуванням тяжкості вчинених злочинів та обставин їх вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення військового стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Необґрунтованим є доводи апелянта про відсутність ризику незаконного впливу на свідків, експертів та потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки не усі указані вище особи допитані, що указує на збереження зазначеного вище ризику.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого альтернативного запобіжного заходу, то на думку колегії суддів жодний інший запобіжний захід, передбачений ч.1 ст.176 КПК України, у тому числі і застава, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілого та іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні у зв`язку із їх недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 13 вересня 2025 року відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422? КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 13 вересня 2025 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4