В И Р О К

іменем України

Справа №377/427/25

Провадження №1-кп/377/34/25

16 липня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду),

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань ( далі- ЄРДР) за №0000050 від 08 травня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24.06.2008 за частиною 1 статті 187 КК України, частиною 2 статті 190 КК України, із застосуванням частини 1 статті 70, статті 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

-вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 05.07.2011 за частиною 2 статті 186 КК України, частиною 2 статті 185 КК України, із застосуванням статті 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

-вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 03.04.2017 за частиною 2 статті 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією 1/2 частини майна;

-вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.06.2017 за частиною 2 статті 185 КК України із застосуванням частини 4 статті 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;

-вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17.10.2023 за частиною 4 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.05.2024 умовно-достроковий звільнений від відбування покарання на підставі статті 81-1 КК України,

-у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України

У С Т А Н О В И В:

Обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення, яке визнано судом доведеним, у відкритому викрадені чужого майна ( грабіж), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, за таких обставин.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статті 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану» №64/2022, який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

08 травня 2025 року, о 20 годині 10 хвилин, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_4 , розуміючи, що на території України введено воєнний стан, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », власником якого є ОСОБА_6 , розташованого за адресою: Київська область, Вишгородський район, м.Славутич, Поліський квартал, біля будинку №2, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, відкрито, в умовах воєнного стану, зайшовши за прилавок в присутності продавця ОСОБА_7 , яка намагалась завадити ОСОБА_4 , викрав грошові кошти в сумі 2 059 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 з місця злочину втік та розпорядився викраденими грошима на власний розсуд.

Відповідальність за цей злочин передбачена частиною 4 статті 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Позиції учасників кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні свою вину визнав повністю, погодився зі всіма фактичними обставинами кримінального провадження. Суду показав, що він під час перебування у відпустці після лікування у травні 2025 року знаходився в м.Славутичі. 08 травня 2025 року, близько 19-20 години, прийшов до приміщення магазину «KRAFT BEER», розташованого у Поліському кварталі м.Славутича, де зайшов за прилавок та в присутності продавця жінки відкрито викрав грошові кошти в сумі 2 059 гривень. В подальшому його затримали працівники поліції, які вилучили в нього грошові кошти. Не може пояснити, чому він так вчинив, але на той час усвідомлював, що вчиняє злочин та діє відкрито в присутності продавця магазину. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує про свій вчинок, висловив готовність понести відповідне покарання, просив його суворо не карати, має на меті повернутися на військову службу.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України. Просив, з урахуванням того, що обвинувачений визнав свою вину повністю, здійснювати судовий розгляд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України та обмежитись допитом обвинуваченого; дослідженням висновку експерта судової психіатричної експертизи, документів, які підтверджують діяльність потерпілого, характеризують особу обвинуваченого, мають значення для призначення покарання, вирішення долі речових доказів. Не оспорював фактичні обставини вчинення злочину обвинуваченим, розуміє зміст цих обставин та неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Обвинувачений та його захисник підтримали думку прокурора щодо порядку дослідження доказів з урахуванням вимог частини 3 статті 349 КПК України, не оспорювали фактичні обставини злочину, розуміють зміст цих обставин та неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за частиною 4 статті 186 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого злочину, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень і сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі частини 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитися допитом обвинуваченого; дослідженням висновку експерта судової психіатричної експертизи, документів, які підтверджують діяльність потерпілого, характеризують особу обвинуваченого, мають значення для призначення покарання, вирішення долі речових доказів.

Відповідно до даних висновку експерта №159 від 04 червня 2025 року за результатами судової психіатричної експертизи, проведеної під час досудового розслідування, ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на емоційно-лабільний розлад органічного походження ( F 06.06 за МКХ-10); у період вчинення інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував; за своїм станом у період вчинення інкримінованих йому дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; на даний час страждає на емоційно-лабільний астенічний розлад органічного походження (F 06.06 за МКХ-10); за своїм психічним станом на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує ( а.к.п.239-240).

Згідно з даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_6 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01.03.2021, про що до реєстру внесений запис за №000005144, основний вид економічної діяльності: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами ( а.к.п.184-185). Здійснює діяльність на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 02300070 від 03.05.2023 ( а.к.п. 184-189).

Такими чином, відповідно до статті 22 КПК України стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) повторно в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений частиною 4 статті 186 КК України.

Тому суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину та необхідність призначення йому покарання.

Щодо особи обвинуваченого та призначення йому покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених статтею 65 Кримінального кодексу України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, усвідомлює, що вчинив злочин, висловив готовність понести відповідне покарання.

Обставин, що відповідно до статті 67 КК обвинуваченому України обтяжують покарання, не встановлено.

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений частиною 4 статті 186 КК України, який згідно із статтею 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. За даними довідок, виданих КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради на лікуванні не перебував, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався ( а.к.п. 228, 231, 234); не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання; за фактичним місцем проживання характеризується як посередньо, так і негативно як особа, яка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки ( а.к.п.229, 235). Обвинувачений у зареєстрованому шлюбі не перебуває, дітей не має, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуває на посаді стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 3 штурмової спеціалізованої роти «Шквал» ( а.к.п. 199-202, 226-227), за даними службової характеристики має низку негативних рис, які потребують значного покращення для належного рівня виконання військових обов`язків, не завжди демонструє належний рівень дисципліни, незадовільно виконує технічні та службові обов`язки, не зважаючи на здатність швидко засвоювати нові знання та навички, не здатний повною мірою реалізувати потенціал через відсутність самодисципліни та недостатню відповідальність за свою роботу ( а.к.п.224-225). Обвинувачений за даними його медичних документів має ряд захворювань, пов`язаних з проходженням ним військової служби, зокрема, у зв`язку з пораненням отримав тяжку травму та перебував на стаціонарному лікуванні з 23.03.2025 по 14.04.2025 ( а.к.п. 58-68, 223, 236-238). ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий (а.к.п. 203-205, 206-221).

Суд враховує, що поведінка ОСОБА_4 свідчить про його небезпечність для суспільства та не бажання стати на шлях виправлення, оскільки не дивлячись на те, що він неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, за які відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, останній раз був судимий вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17.10.2023 за частиною 4 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років та ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.05.2024 на підставі статті 81-1 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання на шість років два місяці тринадцять днів для проходження військової служби за контрактом ( а.к.п. 203-205, 206-221), не зробив для себе належних висновків та повторно вчинив протягом невідбутої частини покарання нове кримінальне правопорушення проти власності злочин, передбачений частиною 4 статті 186 КК України.

Врахувавши фактичні обставини вчиненого злочину, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, яке є мінімальним за вчинення даного злочину, що буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.При цьому, даних про те, що за станом здоров`я він не може утримуватися в установах виконання покарань у виді позбавлення волі, судом не встановлено.

Суд вважає неможливим застосування частини 1 статті 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення інкримінованого злочину та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 4 статті 186 КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 4 цієї статті, про що просив захисник в судовому засіданні, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Із змісту частини 1 статті 69 КК України вбачається, що підставою для призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і особа винного.

Проте, в судовому засіданні встановлена лише одна обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ( щире каяття), що свідчить про відсутність правових підстав для застосування до нього частини 1 статті 69 КК України при призначенні покарання.

При цьому, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на яку посилався захисник у своїх доводах в обґрунтування застосування до обвинуваченого статті 69 КК України, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

Активним сприянням розкриттю злочину є добровільна допомога слідству, яка виявляється у повідомленні правоохоронному органу або суду обставин і фактів по справі, наданні доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, і таке сприяння має бути активним, ініціативним та підтвердженим доказами ( див. постанову Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 608/67/23).

Натомість визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину (див. постанову Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 263/15605/17).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17.10.2023 за частиною 4 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років ( а.к.п. 215-216). Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.05.2024 обвинувачений ОСОБА_4 на підставі статті 81-1 КК України від подальшого покарання звільнений умовно-достроково на шість років два місяці тринадцять днів для проходження військової служби ( а.к.п. 218-219).

Відповідно до частини 3 статті 81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений частиною 4 статті 186 КК України, 08 травня 2025 року, тобто в період умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17.10.2023. Тому відповідно до частини 3 статті 81-1 КК України остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити за правилами статей 71,72 КК України за сукупністю вироків.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17.10.2023 належить вважати строк покарання, від відбування якого ОСОБА_4 був звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.05.2024, тобто покарання у виді позбавлення волі строком шість років два місяці тринадцять днів.

Таким чином, суд вважає за необхідне на підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 17.10.2023 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців.

Щодо речових доказів, процесуальних витрат, цивільного позову.

Згідно з положеннями частини 4 статті 174 КПК України необхідно скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2025 року у справі № 377/427/25 на майно, визнане речовими доказами ( а.к.п.190-194).

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Речові докази: купюри номіналом 20 гривень ЕЄ3112459, ДК 2727216, купюри номіналом по 50 гривень АЛ 7760056, АБ 1345059, купюру номіналом 500 гривень ЕЗ 1150292, купюру номіналом 200 гривень ЄЖ 2145677, які поміщено до спец.пакету WAR 1178343, що відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 08.05.2025 зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000050 ( а.к.п. 182-183), необхідно повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Речові докази: пластикову картку «АТБ № 4149 5100 9656 5256 08/26», яку поміщено до спец.пакету WAR 1178413, що відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 08.05.2025 зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000050 ( а.к.п. 182-183), необхідно повернути повернути її власнику ОСОБА_8 .

Речові докази: фіскальний чек час 08.05.2025 20:33:17, який поміщений до спец.пакету WAR 1178413, що відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 08.05.2025 зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000050 ( а.к.п.182-183), необхідно залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: залізну банку з-під пива марки «ScottyWest», яку поміщено до спец.пакету 7138239 (WAR1000545), що відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 08.05.2025, квитанції № 0015-2025 знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ( а.к.п. 180-181), необхідно знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Щодо запобіжного заходу та зарахування строку попереднього ув`язнення.

Оскільки до набрання вироком законної сили зберігаються ризики, передбачені пунктом 1, пунктом 3, пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, для запобігання яких ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 09 травня 2025 року ( а.к.п.73-79) та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 26 червня 2025 року ( а.к.п.107-113), то застосований запобіжний захід ОСОБА_4 необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

При цьому, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, в тому числі домашній арешт, про що просив обвинувачений, не встановлено.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 08.05.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку статті 208 КПК України 08 травня 2025 року о 21 годині 05 хвилин ( а.к.п. 69-72).

Враховуючи, що 08 травня 2025 року ОСОБА_4 було взято під варту, то за правилами частини 5 статті 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 08 травня 2025 року по 15 липня 2025 року включно необхідно зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі ( а.к.п. 73-79).

На підставі викладеного, керуючись статтями 369-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

На підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 17 жовтня 2023 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 16 липня 2025 року, зарахувавши в строк відбування покарання у виді позбавлення волі згідно з частиною 5 статті 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 08 травня 2025 року до 15 липня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без змін з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2025 року у справі № 377/427/25, після набрання вироком законної сили, на: купюри номіналом 20 гривень ЕЄ3112459, ДК 2727216, купюри номіналом по 50 гривень АЛ 7760056, АБ 1345059, купюру номіналом 500 гривень ЕЗ 1150292, купюру номіналом 200 гривень ЄЖ 2145677, які поміщено до спец.пакету WAR 1178343 та які належать потерпілому ОСОБА_6 , пластикову картку «АТБ № 4149 5100 9656 5256 08/26», яка належить ОСОБА_8 , фіскальний чек час 08.05.2025 20:33:17, який належить обвинуваченому ОСОБА_4 і які поміщені до спец.пакету WAR 1178413, залізну банку з-під пива марки «ScottyWest», яка поміщено до спец.пакету WAR1000545 та яка належать обвинуваченому ОСОБА_4 .

Речові докази: купюри номіналом 20 гривень ЕЄ3112459, ДК 2727216, купюри номіналом по 50 гривень АЛ 7760056, АБ 1345059, купюру номіналом 500 гривень ЕЗ 1150292, купюру номіналом 200 гривень ЄЖ 2145677, які поміщено до спец.пакету WAR 1178343, що відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 08.05.2025 зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000050, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Речові докази: пластикову картку «АТБ № 4149 5100 9656 5256 08/26», яку поміщено до спец.пакету WAR 1178413, що відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 08.05.2025 зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000050, повернути її власнику ОСОБА_8 .

Речові докази: фіскальний чек час 08.05.2025 20:33:17, який поміщений до спец.пакету WAR 1178413, що відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 08.05.2025 зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000050, залишити при матеріалах кримінального провадження;

Речові докази: залізну банку з-під пива марки «ScottyWest», яку поміщено до спец.пакету 7138239 (WAR1000545), що відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 08.05.2025, квитанції № 0015-2025 знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, знищити.

На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1