Справа №523/4224/25
Провадження №1-кс/523/2990/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання заступника керівника Одеської спеціалізованої прокуратору у сфері оборони Південного регіону, прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000852 від 19.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 369-2 КК України -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси звернувся прокурор з клопотанням про накладення арешту на майно.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Своє клопотання прокурор мотивував тим, що досудовим розслідування встановлено, що представники ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищуючи свої службові повноваження вчиняють неправомірні дії направлені відносно громадянина на вимагання та отримання неправомірної вигоди в розмірі 10 000 доларів США за списання з військового обліку і зняття з розшуку органів ТЦК та СП.

Таким чином, у вищевказаний час, тобто 09.05.2025 під час телефонної розмови з ОСОБА_5 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, за отримання від останнього грошових коштів у сумі 8000 доларів США.

Зокрема, в рамках проведення досудового розслідування оперативному підрозділу було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження та встановлення осіб причетних до його вчинення.

Згідно з отриманою відповіддю з Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, під час виконання доручення в рамках кримінального провадження № 0000852 від 19.02.2025, отримано дані, що до вказаного злочину причетна заступник голови позаштатної комісії ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, на підставі ухвали слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси від 14.05.2025 у справі № 523/4224/25, провадження № 1-кс/523/2743/25 було проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: - блокнот з чорновими записами, який було поміщено у сейф-пакет М002158.

Частиною 7 статті 236 КПК України передбачено, що вилучені під час обшуку речі, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, згідно якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, в тому числі, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене майно є речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України - є матеріальними об`єктами, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому згідно ч. 3 ст. 170 КПК України підлягають арешту.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Відповідно до положень частини 5 статті 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим не пізніше наступного робочого дня, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

В матеріалах клопотання є заява від власника майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те що вона не заперечує щодо накладення арешту на вилучене майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на її блокнот з чорновими записами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч. 2 вищевказаної норми, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Враховуючи те, що існують достатні підстави вважати, що вилучений в ході обшуку предмет, є речовим доказом та може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, на підставі чого суд прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника керівника Одеської спеціалізованої прокуратору у сфері оборони Південного регіону, прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000852 від 19.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 369-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучені речі та документи в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: блокнот з чорновими записами, який було поміщено у сейф-пакет М002158.

Заборонити будь-яким особам розпоряджатись та користуватись майном на яке накладено арешт до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1