УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 503/2482/24

№ 1-кп/505/655/2025

13 серпня 2025 року м. Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

захисників: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_19 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000646 від 02 липня 2023 року стосовно обвинувачених:

ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч.5 ст. 186 КК України,

ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст.146 КК України,

ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України,

ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.5 ст. 186 КК України,

ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.5 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Подільського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000646 від 02 липня 2023 року.

У даному кримінальному провадженні 24 листопада 2023 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва до ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 січня 2024 року, без можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, який неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів, ухвалами Кодимського районного суду Одеської області та Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних суддів» номер 4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Котовського міськрайонного суду Одеської області на Подільський міськрайонний суд Одеської області.

Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_12 продовжено обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 серпня 2025 року, без визначення розміру застави.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, посилаючись на те, що термін дії раніше продовженого судом запобіжного заходу обвинуваченому закінчується 21 серпня 2025 року, судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не можливо закінчити у цей строк, через виняткову складність кримінального провадження (сім обвинувачених, великий обсяг письмових доказів, наявність потерпілих та свідків), у зв`язку з чим, є необхідність розглянути питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_12 терміну дії запобіжного заходу.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначив обставини кримінального правопорушення, обвинувачення у вчиненні якого пред`явлено ОСОБА_12 згідно обвинувального акту, який обвинувачується у вчиненні злочинів, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений з високим рівнем ймовірності може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, передбачений пунктом 1 ст.177 КПК України, обґрунтовує тим, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років з конфіскацією майна, тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, ОСОБА_12 може переховуватись від суду. ОСОБА_12 здійснив втечу з місця вчинення кримінального правопорушення при спробі його затримати під час вчинення злочину, а також маючи закордонний паспорт та законні підстави може перетнути державний кордон, залишити територію України. Також у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи, джерело доходів;

- ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, передбачений пунктом 3 ст.177 КПК України, обґрунтовує тим, що оскільки йому відомі місця проживання потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні і беручи до уваги насильницький характер вчинення кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я осіб, а також із погрозами застосування такого насильства, ОСОБА_12 може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів;

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачений пунктом 5 ст.177 КПК України, обґрунтовує тим, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні п`яти злочинів, що свідчить про системність вчинення ним кримінальних правопорушень. Також у обвинуваченого відсутнє постійне місце роботи та постійне джерело доходів й зважаючи на корисливий характер злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, є підстави вважати, що вчинення корисливих злочинів є основним джерелом доходів обвинуваченого.

Зазначені ризики були враховані слідчим суддею під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою і на даний час не зменшилися, не зникли та продовжують існувати і саме такий запобіжний захід забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки ОСОБА_12 обвинувачується у скоєнні насильницьких злочинів, тому визначення розміру застави, у разі прийняття судом рішення про продовження строку тримання під вартою, є недоцільним.

Крім того, прокурор вказав на наявність вагомих доказів вчинення ОСОБА_12 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_12 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень: від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; насильницький характер вчинених кримінальних правопорушень; репутацію обвинуваченого, стосовно якого на даний час судом розглядається обвинувальний акт за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, постійного джерела доходів; особливо великий розмір завданої майнової шкоди; вчинення злочинів у складі організованої групи; втечу його з місця вчинення злочину.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_20 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважає рики, вказані прокурором недоведеними, а клопотання прокурора необґрунтованим. Просив суд застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_19 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, в підготовчому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_19 заявив усне клопотання про дослідження доказів на, які посилається прокурор в своєму клопотанні.

Протокольною ухвалою в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_19 про дослідження доказів на, які посилається сторона обвинувачення, відмовлено, з огляду на те, що на стадії підготовчого провадження суд не може досліджувати докази кримінального провадження та надавати їм оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_12 погодився з позицією своїх захисників.

Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та захисники ОСОБА_23 , ОСОБА_22 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_19 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи його тим, що відпали обставини, які стали підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Також захисник зазначив, що командуванням військової частини НОМЕР_1 позитивно розглянуто кандидатуру - солдата ОСОБА_12 , на вакантну посаду обслуги мінометного розрахунку мінометного взводу мінометної батареї управління військової частини НОМЕР_1 , шпк "солдат", ВОС 143533А, т/р 4.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_12 ОСОБА_19 просив подане ним клопотання задовольнити з викладених в ньому підстав, просив суд розглянути можливість застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного браслету або визначити помірний розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав позицію своїх захисників.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_12 ОСОБА_19 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 .

Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та захисники ОСОБА_23 підтримали клопотання захисника ОСОБА_12 ОСОБА_19 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Колегія суддів заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, доходить наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того, у кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів у цій справі враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» встановлено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_12 строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 186 КК України.

При цьому ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, санкція за вчинення якого передбачає покарання від 5 до 10 років позбавлення волі.

Інші кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_12 , а саме ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.5 ст. 185, ч.5 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжкими злочинами, санкції за вчинення яких передбачає покарання понад 10 років позбавлення волі.

Окрім того, ОСОБА_12 є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185 КК України, судове провадження за яким перебуває в Оболонському районному суді м. Києва, про що відзначено у змісті обвинувального акту.

З огляду на викладене та зважаючи на обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , на думку колегії суддів дають достатні підстави припускати, що останній може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що існує ризик, визначений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає у можливості переховування від суду.

Крім того, обвинувачений, будучи обізнаним про місце знаходження потерпілих та свідків, знаходячись на волі, зможе незаконно впливати як безпосередньо так і опосередковано на потерпілих та свідків, зокрема, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити допитаних під час досудового розслідування свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.

Відтак, у цій справі існує ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості незаконного впливу ОСОБА_12 на потерпілих та свідків.

Колегія суддів також вважає, що в даному кримінальному провадженні існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, з огляду на фактичні обставини справи, кількість скоєння ОСОБА_12 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, насильницький характер вчинених останнім кримінальних правопорушень.

Згідно ст.178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та його майновий стан, а також насильницький характер вчинених кримінальних правопорушень, особливо великий розмір завданої майнової шкоди, вчинення злочинів у складі організованої групи та те, що перебуваючи на волі, та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведення винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, може ухилятись від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд обґрунтовано вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки обвинуваченого, що вказує на необхідність продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд виходить із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, та 4 особливо тяжкими злочинами, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, зокрема у вчиненні дій, що супроводжувалися погрозами застосування насильства у вигляді відрізання частин тіла потерпілого, погрозами вбивством, а також фактичним застосуванням насильства до двох потерпілих, свідчать про наявність передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України обставини, яка надає суду правові підстави для прийняття рішення про відмову у визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та вони виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів вважає, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_12 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід на даний час зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_19 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу, колегія суддів, враховує думку учасників судового провадження, конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, його майновий стан, а також насильницький характер вчинених ним кримінальних правопорушень, особливо великий розмір завданої майнової шкоди, вчинення злочинів у складі організованої групи та те, що перебуваючи на волі, та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведення винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, може ухилятись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини справи, а також те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та те що метою застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу є подальший розгляд справи, який повинен підтвердити або спростувати підозру, яка була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що інший запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_19 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або заставу не підлягає задоволенню.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_19 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 на 60 діб, не визначаючи розмір застави.

Керуючись ст. 176-178, 183, 197, 199, 314, 315, 369, 372, ч. 2 ст. 376, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000646 від 02 липня 2023 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.5 ст. 186 КК України, продовжити на 60 діб, тобто до 11 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_19 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_12 , його захисникам, а також направити уповноваженій службовій особі в місця тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 .

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3