Єдиний унікальний № 371/1419/24
Номер провадження № 1-кп/371/130/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2025 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

Захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миронівка кримінальне провадження за №0000237 від 07 серпня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Грозний, республіка чечня, російська федерація, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , не депутата, працюючого слюсарем в ТОВ «Теплоенергетичний комплекс», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , достовірно знав, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який продовжено відповідно до Указу Президента України № 469/2024 від 23.07.2024.

Так 06.08.2024 року, близько о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 на автомобілі марки «LINCOLN MKC» реєстраційний номер НОМЕР_1 спільно з ОСОБА_10 приїхав для відпочинку до кіосків для роздрібної торгівлі, розташованих на 104 кілометрі автомобільної дороги сполучення м. Київ м. Знам`янка, по напрямку до м. Києва.

В цей час, поблизу вказаного кіоску відпочивали інші відвідувачі даного громадського закладу, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Перебуваючи у вказаному громадському місці, між ОСОБА_6 та раніше незнайомим ОСОБА_13 , в присутності відвідувачів, які в цей час відпочивали поблизу вказаного громадського закладу, в частині забезпечення нормальних умов відпочинку та спільного проведення часу іншими громадянами, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка.

З метою уникнення подальшого розвитку сварки та порушення громадського порядку, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на автомобілі марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_15 поїхали в напрямку м. Миронівка Обухівського району Київської області.

Будучи обуреним на поведінку ОСОБА_13 , прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм та правил поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок інших осіб, протиставляючи себе суспільству, державі, нахабно виражаючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку, існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей, порушуючи безпеку та спокій громадян, з метою помсти за висловлені в його сторону образи, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи малозначний привід, маючи на меті грубо порушити громадський порядок із застосуванням револьвера «STALKER», № 0321-001031 калібру 4 мм, призначений для стрільби патронами «Флобера» калібру 4 мм кільцевого спалаху, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Сівши на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «LINCOLN MKC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_16 , наказав ОСОБА_10 наздогнати автомобіль марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому знаходились ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень.

В подальшому, 06.08.2024, близько о 22 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 наздогнавши автомобіль марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 навпроти будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії направлені на грубе порушення громадського порядку, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм та правил поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок інших осіб, протиставляючи себе суспільству, державі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи малозначний привід, застосував спеціально пристосований та заздалегідь заготовлений ним для нанесення тілесних ушкоджень предмет - револьвер «STALKER», № НОМЕР_3 калібру 4 мм, призначений для стрільби патронами «Флобера» калібру 4 мм кільцевого спалаху, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, відчинивши вікно дверей, здійснив два прицільні постріли по водію автомобіля марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , та пасажирам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , внаслідок чого завдав водію автомобіля ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді садна та синця лівої скроневої ділянки, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 здійснив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині визнав, пояснив, що 06.08.2024 року, близько о 22 годині 30 хвилин, на автомобілі марки «LINCOLN MKC» реєстраційний номер НОМЕР_1 спільно з ОСОБА_10 приїхав для відпочинку до кіосків для роздрібної торгівлі, розташованих на 104 кілометрі автомобільної дороги сполучення м. Київ м. Знам`янка, по напрямку до м. Києва. В цей час, поблизу вказаного кіоску відпочивали інші відвідувачі даного громадського закладу, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Перебуваючи у вказаному громадському місці, між ним та раніше незнайомим ОСОБА_13 , в присутності відвідувачів, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка.

З метою уникнення подальшого розвитку сварки та порушення громадського порядку, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на автомобілі марки «Chevrolet Aveo» поїхали в напрямку м. Миронівка Обухівського району Київської області.

Будучи обуреним на поведінку ОСОБА_13 , він підготувавши застосуванням револьвер «STALKER», № 0321-001031 калібру 4 мм, призначений для стрільби патронами «Флобера» калібру 4 мм кільцевого спалаху, Сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «LINCOLN MKC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та наказав ОСОБА_10 наздогнати автомобіль марки «Chevrolet Aveo», в якому знаходились ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Наздогнавши автомобіль марки «Chevrolet Aveo», по вул. Соборності м. Миронівка Обухівського району Київської області, він застосував спеціально пристосований та заздалегідь заготовлений ним для нанесення тілесних ушкоджень предмет - револьвер «STALKER», № НОМЕР_3 калібру 4 мм, призначений для стрільби патронами «Флобера» калібру 4 мм кільцевого спалаху, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, відчинивши вікно дверей, здійснив два прицільні постріли по водію автомобіля марки «Chevrolet Aveo», та пасажирам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , внаслідок чого завдав водію автомобіля ОСОБА_11 тілесні ушкодження.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Прокурор просив суд визнати виним призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покласти обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Захисники просили не враховувати, обтяжуючу обставину: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, що встановлена органом досудового розслідування та врахувати обставини, що пом`якшують прокарання, щодо міри покарання підтримали думку прокурора.

Потерпілий ОСОБА_11 до суду не з`явився, подав заяву в якій просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності, заначив, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов подавти не буде.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності його позиції у суду немає. Крім того, суд роз`яснив, що обвинувачений буде позбавлений права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Проаналізувавши покази обвинуваченого з точки зору доведеності ознак складу злочиніу, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується.

Враховуючи вимоги до вмотивованості судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити таке. У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого звертається увага на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. У рішеннях ЄСПЛ ( «Салов проти України», «Серявін та інші проти України» та ін.) склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто, вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, та кваліфікує його дії, як хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, за ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливе визнати відповідно до ст. 66 КК України добровільне відшкодування завданого збитку, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Щодо обтяжуючої обставини, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, що встановлена органом досудового розслідування, суд заначає таке.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який продовжено відповідно до указу Президента України № 469/2024 від 23.07.2024.

Дія правового режиму воєнного стану в момент вчнення злочину не є обставиною, що обтяжує покарання за ухилення від призову (ст. 296 КК України), якщо цей факт не був свідомо використаний для досягнення протиправної мети.

За вказаних обставин суд погоджується з позицією строни захисту про відсутність в діях обвинуваченого обставин, що обтяжують покарання, зокрема і вчинення ним злочину з використанням умов воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, позитивні характеристики, наявність на утриманні неповнолітніх дітей та досудову доповідь від 27.01.2025.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння, наявність в обвинуваченого на утриманні двох непонволітніх дітей, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, зважаючи на те, що існують обставини, які пом`якшують покарання та невстановлення судом обставини, які його обтяжують, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.

Таке покарання, на переконання суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Окрім цього, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію, а тому зазначає настуне.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Із суб`єктивної сторони злочини, передбачені ч. 4 ст. 296 КК України, характеризується лише прямим умислом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, предмет схожий на пістолет револьверного типу, на якому наявні номера та написи наступного змісту: «0321-001031; Сal 4mm STALKER made dy Atak Arms ltd», був використаний ним, як знаряддя вчиненого злочину, тому суд, з урахуванням приписів ст. 96-1, 96-2 КК України, вважає за необхідне застосувати до цього майна спеціальну конфіскацію, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави зазначеного автомобіля.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого.

Обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, клопотань про його продовження, чи обрання іншого від прокурора не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_6 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 зобов`язання періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні: 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок вартості проведеної судово-балістичної експертизи від 22.08.2024 № СЕ-19/111-24/45604-БЛ та 2271 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 84 коп. вартість судово-дактилоскопічної експертизи від 14.08.2024 № СЕ-19/111-24/45518-Д (одержувач платежу: ДКСУ по коду доходів 24060300, МФО 899998).

Застосувати спеціальну конфіскацію до предмету схожого на пістолет револьверного типу, на якому наявні номера та написи наступного змісту: «0321-001031; Сal 4mm STALKER made dy Atak Arms ltd», який примусово безоплатно вилучити у власність держави та предмет овальної форми з приплюснутими полюсами розміром 6х7 мм, схожий на кулю.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 09.08.2024 (№371/1138/24), на майно:

коробку для пістолету револьверного типу шкіряну розміром 17х11 см. темного кольору, прошиту ниткою коричневого кольору, з кріпленнями для носіння на ремні;

9 предметів, схожих на набої.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 09.08.2024 (№371/1138/24), на майно у виді транспортного засобу автомобіля марки «Lincoln MKC», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 12.08.2024 (№371/1138/24), на майно: скло дерей зі строни водія з автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке має два наскрізних отвора та тріщини, які зафіксовані за допомогою липкої стрічки із внутрішньої та зовнішньої сторін.

Речовий доказ у виді транспортного засобу автомобіля марки «Lincoln MKC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили, повернути власнику.

Речові докази: коробку для пістолету револьверного типу шкіряну розміром 17х11 см. темного кольору, прошиту ниткою коричневого кольору, з кріпленнями для носіння на ремні та 9 предметів, схожих на набої, після набрання вироком законної сили, знищити.

Речовий доказ предмет овальної форми з приплюснутими полюсами розміром 6х7 мм, схожий на кулю, після набрання вироком законної сили, знищити.

Речовий доказ: скло дерей зі строни водія з автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке має два наскрізних отвора та тріщини, які зафіксовані за допомогою липкої стрічки із внутрішньої та зовнішньої сторін, після набрання вироком законної сили, повернути власнику.

Речовий доказ у виді транспортного засобу автомобіля марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили, повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_17