Справа № 359/3018/24
Провадження № 1-кп/359/241/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною аудіо та відео фіксацією кримінальне провадження № 0001995 від 14.08.2023, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське, Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2024, за ст.390-1, п.1-3 ст.59-1 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї сестри ОСОБА_4 , з якою він проживає в одному будинку, що призвело до моральних страждань останньої та негативно впливає на її психологічне здоров`я, також погіршення якості її життя, що виразилось у певній проблематизації її життя і наповнило його стресогенними факторами у життєво-значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями, у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження.

07.05.2022 близько о 10 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_4 , насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що виразились в образах, нецензурній лайці та перешкоджанні вільному виходу з території домоволодіння. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Крім того, 07.08.2022 о 12 год. 50 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, повторно вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_4 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що виразились у висловлюванні грубої нецензурної лайки. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Також, 21.02.2023 о 11.00 год. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_4 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного та економічного характеру, що виразились у висловлюванні грубої нецензурної лайки у бік своєї сестри, погрозі фізичною розправою, виганяв із оселі. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн.

Однак, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та систематично продовжує вчиняти домашнє насильство. А саме, 13.08.2023 упродовж дня, ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 06.30 годин ОСОБА_4 маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті раптової неприязні, вчинив суперечку із сестрою ОСОБА_4 та висловлювався в її бік нецензурною лайкою, принижувати людську честь та гідність, погрожувати фізичною розправою та виганяв із оселі чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю останньої, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 заподіяв своїй сестри ОСОБА_4 систематичні психологічні страждання, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілої ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №384 від 30.08.2023 відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП КОР «ОПНМО»: «Домашнє насильства з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_4 призвело до виникнення негативних змін у її психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню. Домашнє насильство з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_4 призвели до виникнення у неї психологічних (моральних) страждань. Психологічні страждання, які маються у ОСОБА_4 внаслідок вчиненого домашнього насильства з боку її брата ОСОБА_4 є психологічною домінантою у свідомості ОСОБА_4 . Стабілізація психоемоційного стану ОСОБА_4 можлива після усунення причин, які спричиняють негативні зміни в її психоемоційному стані, а саме, домашнього насильства з боку її брата ОСОБА_4 ».

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини не визнав у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд, пропонуючи обвинуваченому дати пояснення щодо пред`явленого обвинувачення та відомих йому обставин справи, має одночасно роз`яснити йому зміст ст. 63 Конституції України, відповідно до якої особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Зазначені особи не звільняються за відповідальність за завідомо неправдиві показання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 користуючись своїм правом, у порядку ст. 63 Конституції України, відмовився надати покази.

Не зважаючи на те, що обвинувачений не визнає себе винними, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

У судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_4 яка дала показання, що є рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_7 . Вона разом із братом та матір`ю проживають в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 з 2022 року систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство. Обвинувачений застосовує до неї фізичне насильство, висловлюється нецензурною лайкою, перешкоджає доступ до будинку, відключив комунікацію необхідну для життя (відключив світло, перекрив воду). Вона має страх за своє здоров`я та життя. Працівників поліції вона викликає у кожному випадку коли обвинувачений застосовує до неї фізичне насильство. Словесну нецензурну лайку та погрози обвинувачений застосовує щодня. Вона намагається не виходити із своєї кімнати, щоб не провокувати ОСОБА_9 . У своїй кімнаті вона може почувати себе в безпеці не завжди, оскільки обвинувачений часто псує замок дверей. Вона здійснює догляд за своєю 88 річною матір`ю. ОСОБА_8 робить заклики до матері, щоб вона проганяла її із будинку. Окрім неї та ОСОБА_7 є ще дві сестри. ОСОБА_8 забороняє сестрам приходити до матері. Сестри приходять до матері в той час, коли його немає дома. Заборони суду не діють на ОСОБА_7 жодним чином. Комунальні послуги оплачує матір. Пенсію матерії отримує ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дала показання, що вона є рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Брат переїхав до будинку її матері після смерті батька. Із 2010 року брат, сестра та матір мешкають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У 2020 році вона приїхала провідати матір, зайшла в будинок і запитала як у неї справи, у відповідь почула, що ОСОБА_12 її ображає та виганяє із будинку. Підійшовши до ОСОБА_12 запитати в чому справу, останній схватив її за руку та почав проганяти із будинку. На дану ситуацію відреагувала мати, яка хотіла звільнити її від ОСОБА_12 , однак останній вдарив матір. Саме із даної ситуації розпочалися постійні фізичні та психологічні знущання над її сестрою ОСОБА_13 . ОСОБА_8 систематично вчиняє відносно ОСОБА_11 насильство. Висловлюється нецензурною лайкою, застосовує фізичну силу, перешкоджає їй користуватися світлом, водою та іншими життєво необхідними речами. ОСОБА_13 постійно знаходиться у психологічному знущанні. ОСОБА_13 неодноразово писала заяви до поліції, однак ОСОБА_12 не зупиняється, оскільки хоче отримати будинок та проживати в ньому самостійно.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 яка дала показання, що вона є сусідкою потерпілої ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 . Панчуки проживають у будинку на проти за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_13 та ОСОБА_12 проживають із своєю старенькою матір`ю ОСОБА_15 є ще дві доньки які проживають окремо. ОСОБА_9 мешкають у будинку більше 10 років. ОСОБА_12 просив її навідуватися до його матері в той час як його немає дома. Їй відомо ситуація яка склалася у родині ОСОБА_9 , а саме те, що ОСОБА_12 вчиняє систематичне домашнє насильство відносно своєї рідної сестри ОСОБА_13 . Обвинувачений застосовує відносно ОСОБА_13 фізичне насильство. Вона бачила сліди синців на руках ОСОБА_13 . Неодноразово бачила як приїздила поліції до будинку ОСОБА_9 . ОСОБА_8 перешкоджає доступ ОСОБА_13 до будинку. У її присутності ОСОБА_12 погрожував ОСОБА_13 , що зробить останню «калікою». Безпосередньо чула нецензурну лайку від ОСОБА_12 в сторону ОСОБА_13 . ОСОБА_13 постійно стривожена за своє здоров`я та життя, намагається уникати брата, не виходить із своєї кімнати без необхідності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надала показання, що вона із 2016 року є сусідкою родини ОСОБА_9 . Добре знає потерпілу ОСОБА_11 та її рідного брата ОСОБА_8 . У будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та їхня старенька матір. З 2022 року вона неодноразово бачила працівників поліції поруч із будинком ОСОБА_9 . Їй відомо, що ОСОБА_13 викликає працівників поліції, оскільки її брат ОСОБА_12 чинить відносно неї домашнє насильство. Вона не було очевидцем насильницьких дій із боку ОСОБА_12 відносно ОСОБА_13 , однак бачила синці на руках ОСОБА_13 . ОСОБА_13 неодноразово розповідала їй, що боїться за своє життя та здоров`я, оскільки обвинувачений застосовує до неї фізичне та психологічне насильство. ОСОБА_13 боїться зустрічатися із рідним братом у одному будинку, оскільки не хоче щоб між ними виникав конфлікт. ОСОБА_12 перешкоджав ОСОБА_13 потрапити до будинку. Їй відомо, що ОСОБА_12 із 2024 року не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім показань потерпілої, свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується також наступними доказами:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001995 від 14.08.2023, у підозрі ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією ст. 126-1 КК України;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.08.2023;

-протоколом огляду місця події від 14.08.2023, з фотоілюстрацією, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений та потерпіла;

-листом начальника СПДН ВП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_17 , відповідно до якого встановлено, що згідно інформації ІПНП «Особа» станом на 01.06.2023 ОСОБА_4 одинадцять разів зверталася з заявою до Бориспільського РУП ГУНП в Київській області з приводу вчинення відносно неї домашнього насильства;

-листом начальника СПДН ВП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_17 , відповідно до якого встановлено, що відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно бази даних ІПНП «Особа» мається інформація щодо вчинення неодноразових адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ч.2 ст. 173-2 КУпАП, та винесено постанови про притягнення правопорушника. Також ОСОБА_4 є особою яка з 21.05.2022 перебуває на профілактичному обліку у Бориспільському РУП ГУНП в Київській області, як особа, яка вчиняє домашнє насильство;

-висновком судово-психіатричного експерта №384 від 30.08.2023, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_4 , за своїм психологічним станом в період скоєння відносно неї інкримінованих дій могла правильно розуміти їх характер та значення. Домашнє насильства з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_4 призвело до виникнення негативних змін у її психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню. Домашнє насильство з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_4 призвели до виникнення у неї психологічних (моральних) страждань. Психологічні страждання, які маються у ОСОБА_4 внаслідок вчиненного домашнього насильства з боку її брата ОСОБА_4 , є психологічною домінантою у свідомості ОСОБА_4 . Стабілізація психоемоційного стану ОСОБА_4 : можлива після усунення причин, які спричиняють негативні зміни в її психоемоційному стані, а саме, домашнього насильства з боку її брата ОСОБА_4 ;

-протоколами про адміністративне правопорушення та постановами Бориспільського міськрайонного суду Київської області про притягнення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до постанов Бориспільського міськрайонного суду Київськоої області встановлено, що ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався грубо нецензурною лайкою у бік своєї сестри, погрожував фізичною розправою, виганяв із оселі. Дії обвинуваченого носять систематичний протиправний характер щодо вчинення домашнього насильства відносно своєї рідної сестри ОСОБА_4 ;

-актом оцінки потреб сім'ї/особи від 13.03.2024 встановлено, що ОСОБА_4 проживає в 1-но поверховому приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з усіма комунальними зручностями та необхідною побутовою технікою. Будинок загальною площею 89,6 м. На момент відвідування в приміщенні було чисто, охайно, речі упорядковані. Житло утримується в задовільному санітарно-гігієнічному стані. Потерпіла ОСОБА_4 постійно конфліктує та сперечається з рідним братом ОСОБА_4 , який здійснює психологічний тиск, виказує образи, чим завдає психологічне насильство. Стосунку у родині потерпілої та правопорушника напружені, брат з сестрою постійно сперечаються через розподіл житла. Мирне врегулювання конфліктних ситуацій можливе лише в судовому порядку;

-актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого встановлено, що при спілкуванні з потерпілою було з`ясовано, що конфлікти виникають на підставі суперечки з рідним братом ОСОБА_4 , який здійснює психологічний тиск, постійно виганяє з будинку, мотивуючи тим, що він згідно заповіту є власником житла;

Також у судовому засіданні судом були досліджені докази, що посвідчують та характеризують особу обвинуваченого, процесуальні витрати у справі та речові докази.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчить відповідні протоколи, зміст яких не заперечувався сторонами в судовому засіданні.

Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази у кримінальному провадженні, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як умисні дії, які виразилися у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає правильною.

ОСОБА_4 вчиняв систематичні активні дії психологічного насильства відносно своєї рідної сестри ОСОБА_4 , які виразилися у формі домашнього насильства, що виражалися у словесній образі, приниженні, переслідування, залякуванні, що спрямовані на обмеження волевиявлення потерпілої та нездатність потерпілої захистити себе. В наслідок чого потерпілій завдана шкода психічному здоров`ю. Обвинувачений не мав жодного права застосовувати до потерпілої умисні систематичні вчинки домашнього насильства. За цією ознакою дії обвинуваченого ОСОБА_4 є протиправними. ОСОБА_4 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення незаконного домашнього насильства. Його дії характеризуються умислом. В результаті таких дій обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимогу ст. 28 Конституції України згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї рідної сестри, з якою він проживав в одному будинку, що призвело до погіршення якості її життя, також їй заподіяно систематичні психологічні страждання, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілої ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю. У потерпілої виникли розлади здоров`я у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню. Таким чином, скоєний обвинуваченим злочин є закінченим.

У порядку ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», відносно ОСОБА_4 складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, яким обвинуваченому заборонено контактувати з постраждалою особою ОСОБА_4 .

Вищезазначений заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_4 неодноразово порушував, тобто у ході судового розгляду було встановлено об`єктивність фіксації фактів у досліджених письмових документів, а саме ОСОБА_4 одинадцять разів був притягнути до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, які не були скасовані та набрали законної сили. 27.06.2024 ОСОБА_4 був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України. Покази потерпілої ОСОБА_4 повністю узгоджуються з письмовими доказами.

Аналізуючи покази потерпілої, свідків, досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, що вони є достовірними, оскільки в них викладені лише ті факти, які особи сприймали особисто, і підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено. Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_4 як в цілому, так і в окремих деталях, узгоджуються з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.

Аналізуючи дані покази, суд приходить до висновку, що дії потерпілої ОСОБА_4 та її поведінка в даному конфлікті не свідчить про те, що вона якимось чином провокувала обвинуваченого ОСОБА_4 щоб змушувало б обвинуваченого вчиняти дії домашнього насильства умисно та систематично вчиненні психологічного насильства щодо рідної сестри, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої.

Отже, установлені судом фактичні обставини свідчать про те, що дії ОСОБА_4 носили активний характер, були протиправними, між цими діями та їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілій психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя, існував прямий причинний зв`язок. Зазначені психологічні розлади у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_4 наявні всі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження, оскільки, як встановлено судом, прямий умисел обвинуваченого був направлений саме на заподіяння шкоди психологічного здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 . Тому обвинувачений ОСОБА_4 повинен відповідати за фактично спричинені ним протиправними діями наслідки.

Суд вважає, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений за ст. 126-1 КК України, за умисні дії, які виразилися у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно із ст.ст. 66-67 КК України обставинами, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий за ст. 390-1 КК України до покарання у виді 2 років пробаційного нагляду. Не одружений, на утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. Офіційно не працює. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується з посередньої сторони, громадський порядок не порушує, схильний до вчинення домашнього насильства. Обвинувачений не є інвалідом, досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.

Таким чином, призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочини, відповідно до ст. 12 КК України. З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, думки потерпілої, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, з цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Разом із цим, ОСОБА_4 засуджений 27.06.2024 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 390-1 КК України, до покарання у виді 2 років пробаційного нагляду. Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України обвинувачений вчинив до постановлення судом попереднього вироку. Тому, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2024, належить призначити остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, з урахуванням ст.72 КК України, та залишити обов`язки відповідно до п.п.1-3 ст.59-1 КК України за попереднім вироком.

Разом з тим, враховуючи фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, а саме те, що він є особою похилого віку. Суд враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Крім того, відповідно до ст. 91-1 КК України, зважаючи на позицію потерпілої, кількість випадків домашнього насильства, суд вважає за доцільне застосувати обмежувальні заходи засудженому ОСОБА_4 , а саме відповідно п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України заборонити перебувати засудженому в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства та направити засудженого до органу місцевого самоврядування для проходження програми для кривдників строком 3 (три) місяці.

Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, пом`якшуючи обставини.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись: ст. 22, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ст. ст. 91-1, ст. 126-1 КК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати частково покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2024, яким він був засуджений за ст. 390-1 КК України у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду, встановлені обов`язки п.п.1-3 ст.59-1 КК України та призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, з урахуванням ст. 72 КК України, та залишити обов`язки відповідно до п.п.1-3 ст. 59-1 КК України за попереднім вироком.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки, з покладенням на нього обовязків відповідно до п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальні заходи: 1) заборонити перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 5) направити для проходження програми для кривдників до органу місцевого самоврядування засудженого, строком 3 (три) місяці.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, додатково обов`язок виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази стороною обвинувачення не заявлено.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1