Справа № 195/763/25
Провадження №1-кп/195/85/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2025 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської ОСОБА_1 , розглянувши обвинувальний акт (з додатками) та матеріали кримінального провадження №0000032 відносно громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кисличувата, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2025 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000032, зареєстрованого в ЄРДР 10.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 КК України у відношенні громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025 року визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Умисні дії громадянина ОСОБА_2 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України як, умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ст.381 КПК України після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд. Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Одним із прав, гарантованих ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, є право на справедливий судовий розгляд.

Зазначене право є одним із фундаментальних прав особи і включає в себе як право на захист, тобто право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, а також право на участь у судовому розгляді та право на оскарження постановлених щодо особи судових рішень. Поряд з цим, хоча назване право є одним з фундаментальних прав особи, проте воно не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в закону.

Одним з таких обмежень, визначених кримінальним процесуальним законом, а саме ст. ст. 381-382 КПК України, є розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні.

При цьому суд має право призначити розгляд обвинувального акта у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне або суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В останньому випадку розгляд проводиться у порядку спрощеного провадження, яке має на меті прискорення кримінального провадження, усунення необґрунтованої тяганини при розгляді кримінальних справ і дозволяє забезпечити вирішення завдань кримінального провадження при процесуальній та ресурсній економії.

Підставою для розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні є встановлення прокурором під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду. В такому випадку прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

За змістом вимог ч. 1 ст. 302 КПК України однією з передумов для направлення прокурором обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку є встановлення під час досудового розслідування того факту, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

При цьому за положеннями ч. 2 ст. 302 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Отже, з системного аналізу вказаних норм, видно, що саме на орган досудового розслідування покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному наслідки надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, що, у свою чергу, передбачає і з`ясування того, чи зрозумів підозрюваний, які наслідки очікують на нього у разі надання такої згоди.

Разом з цим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинна бути додана письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, тобто вказана норма закону передбачає обов`язкову участь захисника, як додаткову гарантію дотримання прав підозрюваної/обвинуваченої особи, а також підтвердження добровільності такої згоди та усвідомленості її наслідків та письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Виходячи з того, що спрощене провадження у кримінальних провадженнях щодо кримінальних проступків є обмеженням фундаментального права людини на справедливий судовий розгляд (зокрема, права на захист, права брати участь у судовому розгляді, права на оскарження судового рішення), стороною обвинувачення мають бути виконані вимоги ст. 302 КПК України, тоді як суди повинні належним чином переконатися, що сторона обвинувачення виконала зазначені вимоги, а також перевірити скарги сторони захисту (у разі їх наявності) на порушення прокурором, слідчим положень указаної статті.

Відповідно до вимог ч.3 ст.381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Отже, з системного аналізу вказаних норм, видно, що саме на орган досудового розслідування покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному, потерпілому наслідки надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку.

Однак, судом встановлено, що вказаних вимог закону орган досудового розслідування не дотримався, т.я. згідно акту Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025 року, складеного старшим секретарем ОСОБА_6 , керівником апарату суду ОСОБА_7 ,, архіваріусом ОСОБА_8 , встановлено, що при надходженні від Нікопольської окружної прокуратури обвинувального акту з додатками у відношенні ОСОБА_2 за ч.1 ст. 126 КК України не виявилося вказаних у додатку документів, відсутній, пошкоджений, виявлено недоліки (потрібне підкреслити), а саме: заява від ОСОБА_9 щодо обмеження права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, згоди із встановленими досудовими розслідуванням обставинами на 1 арк.

Крім того, постановою від 09.05.2025 року дізнавач СД ВП № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_10 залучає захисника до участі по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000032 від 10.04.2025 через Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги (а.с.90).

Відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим для здійснення захисту за призначенням, громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призначено адвоката ОСОБА_11 (надання безоплатної правничої допомоги) (а.с.91).

Таким чином, громадянин ОСОБА_2 потребував правової допомоги для захисту своїх прав задовго до надходження кримінального провадження до суду.

Так, відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 19 травня 2025 року дізнавач СД ВП № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_10 19.05.2025 року з 09 годин 15 хвилин та до 09 години 35 хвилин здійснила допит підозрюваної особи у відсутність адвоката ОСОБА_11 . Виходячи зі змісту даного документу громадянин ОСОБА_2 не висловлював бажання проведення даної слідчої дії у відсутність захисника (а.с.98-100).

Крім того, матеріали справи містять клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання від 19.05.2025 року (а.с.102-104).

Відповідно до Ухвали слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 року при розгляді вищевказаного клопотання захисник громадянина ОСОБА_2 не був присутній в судовому засіданні. Суду є незрозумілим, у зв`язку з чим, присутня в судовому засіданні дізнавач ОСОБА_10 , не повідомила суд (слідчого суддю) про здійснення захисту громадянина ОСОБА_2 відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги адвокатом ОСОБА_12 , оскільки ст.193 КПК України чітко передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті (а.с.105-107).

Крім того, вищевказана ухвала не містить посилання підозрюваного про відмову від захисту за призначенням саме при цій процесуальній дії чи заяву про проведення розгляду клопотання за відсутності його адвоката. Ухвала слідчого судді містить посилання на те, що підозрюваний ОСОБА_2 не заперечував відносно задоволення клопотання.

Статтею 20 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

За приписами ч. 1 ст. 54 КПК підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Отже, на всіх стадіях кримінального провадження закон забезпечує особу, яка підозрюється, обвинувачується або особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування у вчиненні кримінального правопорушення, можливістю мати захисника як обраного нею, так і призначеного їй. Забезпечена така особа й можливістю відмовитися від захисника або замінити його відповідно до вимог процесуального закону.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя.

Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Тому особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до протоколів № 1, 2,4,7 та 11 до Конвенції» говорить, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на захист є фундаментальним правом особи, що гарантується ст. 59 Конституції України та п. 3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод і порушення цього права є несумісним з гарантіями, передбаченими даною статтею Конвенції.

Тобто, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа має право обрати собі адвоката в разі, якщо є можливість оплатити його послуги. Особа, якій надається безоплатна юридична допомога, не має права обирати захисника. У випадках, коли безоплатно призначений захисник явно не виконує своїх обов`язків, органи влади мають позитивне зобов`язання замінити його.

Статтею 63 Конституції України передбачено, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Таким чином, суд приходить обґрунтованого висновку про те, що матеріали кримінального провадження підтверджують порушення права підозрюваного на ефективний захист, оскільки захисник не був відсутній при виконанні ряду процесуальних дій, а обвинувачений в свою чергу не відмовлявся від послуг адвоката за призначенням.

Такі дії з боку дізнавача є недопустимими.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять протокол допиту законного представника малолітнього потерпілого громадянки ОСОБА_9 (а.с.20-22).

Однак, докази, які б підтверджували наявність родинних стосунків між громадянкою ОСОБА_9 та малолітнім ОСОБА_5 відсутні, т.я. в матеріалах справи знаходиться копія свідоцтво про народження громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де в графі мати вказана наступна інформація: ОСОБА_13 (а.с.41).

Крім того, в обвинувальному акті вказано, що до обставин, які обтяжують покарання громадянина ОСОБА_2 відноситься вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Однак, протокол допиту законного представника малолітнього свідка громадянки ОСОБА_14 містить наступну інформацію: «...ми всі в малій кількості вживали алкогольні напої...» (а.с.68-70).

Крім того, протокол допиту законного представника малолітнього потерпілого громадянки ОСОБА_9 від 14.04.2025 року містить наступну інформацію: «Святкування мого Дня Народження трішки затягнулося, ми всі в малій кількості вживали алкогольні напої» (а.с.20-22).

Крім того, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_2 від 19 травня 2025 року містить наступну інформацію: «Я спільно з гостями перебували у приміщенні кухні, де спілкувалися та трішки випивали» (а.с.98-100).

Крім того, письмові пояснення громадянина ОСОБА_2 містять наступну інформацію: «09.04.2025 у моєї дружини було День Народження....я та гості сиділи на кухні та спілкувалися та трішки випивали....» (а.с.108). Даний документ не містить дати його складання.

Вищевказані докази свідчать про вживання алкогольних напоїв громадянином ОСОБА_2 перед вчиненням кримінального правопорушення, тобто, вчинення кримінального правопорушення відбулося особою, яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. Саме це стверджував і сам громадянин ОСОБА_2 .

Однак, вищезазначені обставини залишилися поза увагою і дізнавача, і прокурора, і ця обтяжуюча обставина, передбачена п.13 ст.67 КК України, дізнавачем в обвинувальному акту не було вказано.

Так, ч. 2 ст. 67 КК України передбачено, що тільки суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Вищезазначені порушення органу досудового розслідування, мають істотне значення для кримінального провадження, і судом не можуть бути самостійно усунені, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для його належного оформлення відповідно до вимог КПК України та усунення грубих порушень закону.

Керуючись ст.ст. 20, 291, 302, 314-316, 381 КПК України , суд

У Х В А Л И В:

повернути прокурору Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_15 обвинувальний акт у кримінальному провадженню, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за номером № 0000032 від 10.04.2025 року, відносно громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня винесення ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1

21.05.2025