У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Жмеринка Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця ЗСУ, раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 17.04.2025, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 286, ч.5 ст. 407 КК України,

також за участі сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_5 ,

заступника начальника СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, ОСОБА_4 , призваний 02.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України за мобілізацією відповідно до Указу Президента № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 156 від 05.06.2023 солдат ОСОБА_4 , вважається таким, що прибув із військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 в для подальшого проходження служби в місце дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , з 05 червня 2023 року та зарахований до списків особового складу і вважається таким, що знаходиться у розпорядженні командира військової частини. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основоної діяльності) № 781 від 21.06.2023 вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»

№ 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по даний час.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів із питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно з п. п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, (далі - Правила дорожнього руху) у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

17 квітня 2025 року близько 16.25 годин, водій солдат ОСОБА_4 керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ-21121», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись з перевищенням допустимої у населених пунктах швидкості, по вул. Центральна, в селі Браїлів, Жмеринського району, Вінницької області, зі сторони вулиці Монастирська в напрямку вулиці Островського, в районі будинку № 216, в порушення вимог п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), не вжив своєчасних заходів до зупинки автомобіля в момент об`єктивної появи в полі його зору велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався по правому краю проїзної частини у попутному напрямку, в результаті чого, з необережності допустив наїзд на останнього.

В цей же час, можливість попередження зіткнення з велосипедом «Україна», у водія солдата ОСОБА_4 , який здійснював керування технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-21121», державний номерний знак НОМЕР_3 , з технічної точки зору забезпечувалась виконанням ним вимог п.п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, для виконання яких у останнього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого уламкового перелому верхньої третини лівої малогомілкової кістки, а також забиття м`яких тканин лівого стегна, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Окрім того, 10.06.2023 під час ранкової перевірки особового складу було виявлено, що солдат ОСОБА_4 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування підрозділу.

Так, 10.06.2023 солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження;

ч.5 ст.407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Слідчий у клопотанні, яке погоджено прокурором, зазначає, що є всі підстави застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з обґрунтованою підозрою його у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 286, ч.5 ст.407 КК України, та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Позиція учасників.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 та заступник начальника СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 просили суд задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що обставини викладені в клопотання відповідають дійсності, однак з обвинуваченням за ч. 5 ст. 407 КК України не згоден, покинув військову частину за станом здоров`я. Просив обрати йому домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 просив застосувати до підозрюваного більш м`якший запобіжний захід, у виді домашнього арешту, а в разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановити альтернативу заставу у виді 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор та слідчий проти застави у заявленому розмірі не заперечували.

Мотиви суду.

31.05.2025 о 11:54 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.615 КПК України.

31.05.2025 в м. Жмеринка ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286, ч.5 ст.407 КК України.

Як вбачається із клопотання та доданих до нього матеріалів ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286, ч.5 ст.407 КК України, що підтверджується доказами: об`єднаним витягом з ЄРДР № 0000172; рапортами інспектора чергового Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області; протоколом огляду місця ДТП; протоколом допиту потерпілого; протоколом допиту свідків; витягом з наказу №559 від 02.06.2022 про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації; витягом з наказу № 781 від 21.06.2023 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_4 ; витягом з наказу від 17.01.2025 №17 про призупинення виплат та інших видів забезпечення солдата ОСОБА_8 ; висновками експерта від 24.04.2025 № СЕ-19/102-25/8977- ІТ, №42, СЕ -19/102-25-11666- ІТ; протоколом огляду предмета; копією витягу з ЄРДР № 0000235 від 30.05.2025; доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , згідно яких підозрюваний вину в інкримінованому злочині визнав повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя (суд) при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу враховує обставини, що викладені у ст. 178 та керується вимогами ст. 194 КПК України.

Суд, вирішуючи питання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу переконався у наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст. 286, ч.5 ст. 407 КК України, бере до уваги обставини, характер та кількість кримінальних правопорушень, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, за останній з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, а також має максимальний ступінь суспільної небезпеки, оскільки вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану, також враховує його вік та стан здоров`я, раніше судимий за корисливий злочин, хоч в силу статті ст.89 КК України судимість погашена, що свідчить про ризик продовження чи повторення протиправної поведінки. Також суд враховує при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання та служби в ЗСУ, його склад сім`ї - проживає з жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу за її місцем проживання, зареєстрованих на нього неповнолітніх дітей не має, з моменту залишення військової частини (2023р.) ніде не працював, хоча має вищу освіту.

Указані обставини у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором та які не спростовані стороною захисту, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 досить вірогідно, з урахуванням наведеного, може, з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює тяжкість покарання, що йому загрожує, також може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому суд вважає за доцільне, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані судом, оскільки відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п.5 ч. 1 цієї статті, а саме тримання під вартою.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, враховую тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, практику Європейського суду (справа «Ілійков проти Болгарії»), що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, наявність ризику переховування, оскільки підозрюваний до повідомлення про підозру не вчиняв спроб повернутися до в/ч чи повідомити про поважні причини неприбуття до в/ч, та зважаючи на вимоги ч.8 ст. 176 КПК України, яка виключає можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, суд вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Документи надані захисником підозрюваного в судовому засіданні, а це копії: - довідок військово-лікарської комісії за 2022, 2023 роки, - рапорт ОСОБА_4 , - довідки діагностичного центру щодо стану здоров`я (зору), не спростовують обставин, викладених в клопотання для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також ці докази у сукупності з доказами, наданими слідчим до клопотання, не можуть стати підставою для застосування до ОСОБА_4 більш м`якшого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого 407 КК України.

Оскільки захисник просив визначити заставу, як альтернативу для запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор та слідчий не заперечували про цього, суд вважає можливим визначити ОСОБА_4 розмір застави у межах сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 178, 193, 194, 196, 197,202, 205, 395 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії даної ухвали визначити в межах 60 днів з моменту затримання підозрюваного до 11:54 29.07.2025.

Виконання ухвали в частині взяття під варту покласти на Жмеринський РВП ГУНП у Вінницькій області.

Визначити розмір застави у межах сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок UA0000401, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152, банк отримувача ДКСУ м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та суддю Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Відмовити у задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про застосування до підозрюваного більш м`якшого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9