НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2025 року ЄУ № 322/1015/25 (Провадження № 1-кс/322/215/25)

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретарка судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчої СВн ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , відомості про яке внесені до ЄРДР 04.10.2023 за №0006903, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Гранітне Криворізького району Дніпропетровської області, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

встановив:

до слідчого судді надійшло згадане клопотання, зі змісту якого випливає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він перебуваючи на посаді стрільця - зенітника 1-го зенітного ракетного відділення 1-го зенітного ракетного взводу 3-ї зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, 15.07.2024 , діючи з метою ухилення від військової служби, покинув територію лікувального закладу ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області», куди цього дня о 09-30 год був направлений у зв`язку зі скаргами на стан здоров`я, після чого не з`явився без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокувалась на території АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

2 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 НГУ відносно ОСОБА_5 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрі надали покази, що вони являються військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ та їм відомий солдат військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 . Останній 15.07.2024 не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокувалась на території Шевченківського району міста Запоріжжя з лікувального закладу ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» та місце знаходження його було не відомо;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , котра надала покази, що 15.07.2024 перебуваючи на посаді санітарного інструктора 3-ї зенітно-ракетної батареї ракетно-артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 НГУ супроводжувала на плановий візит до лікаря інфекціоніста у ДУ ТМО МВС м. Запоріжжя, за адресою: АДРЕСА_3 , солдата 3-ї ЗРБ ЗРАДн ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ. Приблизно о 09:10 вказаного дня, під час очікування в черзі до лікаря інфекціоніста, до неї звернувся солдат ОСОБА_5 , який повідомив, що йому потрібно до вбиральні та попрохав останню дозволу відійти. Приблизно через 10 хвилин очікування, ОСОБА_5 не повернувся з вбиральні. Після цього ОСОБА_11 декілька разів зателефонувала ОСОБА_5 , однак на її дзвінки він не відповідав, при обході приміщення лікарні ОСОБА_5 виявлено не було. Після цього, приблизно о 09:30 вказаного дня, ОСОБА_11 доповіла про вказаний факт командиру 3-ї ЗРБ ЗРАДн ОСОБА_12 . В приміщенні вказаної лікарні остання перебувала приблизно до 14:00, однак ОСОБА_5 так і не повернувся. По прибуттю ОСОБА_11 до місця дислокації підрозділу дізналась, що ОСОБА_5 також не прибув і до розташування військової частини.

- довідкою №254/С від 14.02.2025 за результатами проходження солдатом ОСОБА_5 , 1980 року народження, стрільцем-зенітником 1-го зенітного ракетного відділення 1-го зенітного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 НГУ, медичного огляду у медичній (військово-лікарській комісії) ДУ «ТМО МВС України в Запорізькій області», згідно якої останній придатний до служби у військових частинах забезпечення, ВВН3, навчальних центрах, закладах (установах), підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

У клопотанні наведені ризики передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначені доводи, які на переконання слідчої, свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам.

Враховуючи вказані обставини слідча просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави.

Слідча і прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання у повному обсязі, з підстав викладених у клопотанні просили його задовольнити.

Підозрюваний в загальних рисах не погодився з доводами клопотання вказав, що обставини наведені в обґрунтування клопотання не в повній мірі відповідають дійсності, він не має наміру переховуватися в майбутньому, бажає продовжувати військову службу з урахуванням рекомендацій ВЛК.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання підтримавши доводи свого підзахисного. Також ставив під сумнів правильність кваліфікації дій його підзахисного і вважав, що підозра у вчиненні інкримінованого не є достатньо обґрунтованою.

Вислухавши пояснення підозрюваного, думку захисника, доводи слідчої і прокурора, а також вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 114-2, 258 258-6, 260, 261, 437 - 442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 згаданого кримінального правопорушення.

Доводи захисника і підозрюваного не спростовують обґрунтованості підозри, оскільки вона підтверджується доданими до клопотання документами і частково поясненнями самого підозрюваного. На даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Кваліфікація кримінального правопорушення, на теперішній час не є остаточною і за умови наявності відповідних доказів може бути змінена.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

В контексті ризиків слід зазначити таке.

Ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України є вкрай високим. Насамперед на його існування вказує той факт, що ОСОБА_5 усвідомлює суворість покарання яке йому загрожує, в разі доведення його вини, і неможливість звільнення від покарання чи призначення покарання меншого ніж передбачене відповідною санкцією.

Також на цей ризик вказує той факт, що після того як він залишив лікувальний заклад, останній тривалий час не повідомляв про своє місцезнаходження і фактично був затриманий патрульною поліцією у м. Кривий Ріг.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, фактично обґрунтований ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України і тим, що підозрюваний проживає в іншій області, в більшій мірі носить формальний характер. ОСОБА_5 є військовослужбовцем, і може тривалий час знаходиться поза межами місця проведення досудового розслідування і під приводами виконання службових завдань уникати участі у проведенні слідчих дій.

Також вкрай високим є ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 є неодноразово судимою особою, останній імовірно причетний до вчинення 22.10.2024 крадіжки в торгівельному приміщенні «АТБ Маркет» «Продукти-412» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Університетський, 46 (ЄРДР за №0001300), після затримання патрульною поліцією, повернення до ВЧ НОМЕР_1 НГУ, проходження ВЛК і переведення до ВЧ НОМЕР_2 НГУ, у квітні цього року самовільно залишив вже тилову частину, і це додатково посилює також і перший ризик.

Відповідно до положень ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя оцінив надані сторонами матеріали, які свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я підозрюваного (має ряд захворювань, зокрема вірусний гепатит В, С, синдром залежності від ряду ПАР, ППР), міцність соціальних зв`язків (проживав з матір`ю, своєї родини не має), його репутацію, наявність судимостей.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Водночас згідно з ч.4 ст.183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Зазначені обставини, наряду із існуванням високого ступеня ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, дають підстави для застосування запобіжного заходу, який у даному випадку є можливим лише у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України, у вказаному провадженні слідчий суддя вважає недоцільним визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 184, 192 - 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

клопотання слідчої, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, які відраховуються з дня постановлення ухвали - 02.07.2025.

Виконання ухвали доручити слідчому і начальнику ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» МЮУ.

Встановити строк дії ухвали до 30.08.2025 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1