Справа № 539/3047/25
Провадження № 1-кс/539/398/2025
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2025 року Лубенський міськрайонний суд
в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділення Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали вищевказаного кримінального провадження, за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану.
Так, досудовим розслідування встановлено, що в період часу із 22.06.2025 по 23.06.2025, невстановлена особа, проникла до квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно, в умовах воєнного стану викрала цінності належні ОСОБА_5 , спричинивши останній матеріальних збитків на суму, що встановлюється.
Сторона обвинувачення вказує, що у даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення злочину та необхідне для призначення подальших судових товарознавчих експертиз, тож для всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також для збереження речових доказів та слідової інформації, є потреба у накладенні арешту на вищезазначене майно.
Не застосування арешту на вказане майно може привести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.
Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій прохав клопотання про арешт майна розглядати без його участі, заявлене клопотання підтримав.
Вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Цього ж дня, відповідно до постанови слідчого, вищевказані вилучені речі, визнані у даному кримінальному провадженні речовими доказами.
З доданих до клопотання документів вбачається, що вилучені речі мають значення речових доказів для кримінального провадження, та зокрема є доказом вчиненого кримінального правопорушення.
Метою застосування арешту у цьому кримінальному провадженні є збереження речових доказів, необхідність проведення судових експертиз для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, клопотання про арешт переліченого майна слід задовольнити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.167, 170-173, 175, 309, 395 КПК України,
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, законним представником, цивільним позивачем, та іншими заінтересованими особами, - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, виклик яких не проводився, - у той самий строк після одержання ними копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1