Справа № 305/3030/25
Номер провадження 1-кс/305/342/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2025 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Томашпіль, Хмільницького району Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, водія ПП «Автомагістраль», одруженого, військовозобов`язаного, не судимого, на утриманні 2 дітей,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що відомості про дане кримінальне правопорушення 23.08.2025 внесено до ЄРДР за №0000363 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_5 , який визнаний придатним до військової служби, знаючи про призначення його в команду для призову на військову службу по мобілізації, а також будучи завчасно повідомленим про відправку до військової частини, 23.08.2025 близько 18:00 год. прямуючи із ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 НЦ АДРЕСА_2 автомобілем мікроавтобусом на ділянці автодороги в м. Рахів по вул. Миру №1, Закарпатської області біля магазину «Наша Ряба», вдався до втечі змусивши погрозами та нанесенням ударів кулаками в різні частини тіла водія автомобіля ОСОБА_7 зупинитися, після чого вистрибнув через водійські двері автомобіля Фольксваген LT-35 та побіг у невідомому напрямку, тим самим ухилившись від призову на військову службу за мобілізацією. Крім того, 23 липня 2025 року, близько 18:00 години ОСОБА_5 , прямуючи із ІНФОРМАЦІЯ_2 у напрямку військової частини НОМЕР_1 НЦ м.Старичі Львівської області автомобілем мікроавтобусом Фольксваген LT-35 на ділянці автодороги в м. Рахів по вул. Миру №1, Закарпатської області біля магазину «Наша Ряба», діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно з іншою невстановленою на даний час особою, з корисливих мотивів, маючи спільний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та особистого незаконного збагачення, під час дії на території України воєнного стану введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, який був продовжений Указом Президента України № 478/2025 від 14.07.2025 затвердженого Законом України № 4356-IX від 16.04.2022 на 90 діб з 07.08.2025, під час руху, на очах у інших пасажирів вказаного транспортного засобу, накинулися на водія даного мікроавтобуса Фольксваген LT-35 гр. ОСОБА_7 , якому завдали множинних ударів руками по голові та тілу таким чином змусивши його зупинити автомобіль, і тоді ОСОБА_5 спільно з іншою невстановленою на даний час особою, вийнявши із замка запалювання автомобіля ключ відкрито викрали його, а також ОСОБА_5 відкрито викрав з панелі приладів автомобіля мобільний телефон марки XIAOMI Redmi належний ОСОБА_7 та через водійські двері автомобіля вийшов на вулицю, після чого із викраденим телефоном та ключем від автомобіля ОСОБА_5 з іншою невстановленою особою пішли вулицею у невідомому напрямку. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_5 та іншої невстановленої особи громадянину ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду та завдано тілесних ушкоджень. За сукупністю, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України та ст. 336 КК України. 23.08.2025 о 21:30 год безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_5 , на якого вказав потерпілий, було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 24.08.2025 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів. Підозра ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом огляду місця події, показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , іншими матеріалами кримінального провадження. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, необхідністю застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 чітко усвідомлює той факт, що вчинений ним злочини належить до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Враховуючи те, що підозрюваний є мешканцем іншої області, він безперешкодно може покинути місце свого проживання та виїхати як за межі району, так і за межі області, тим самим ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а тому наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 після вчинення зазначеного кримінального правопорушення залишив місце події із викраденими речами, які можуть стати речовими доказами та свідчити про його причетність до даного злочину. ОСОБА_5 чітко усвідомлює, що вказані речові докази, які можуть мати важливе значення для доказування вини останнього у вчиненні даного правопорушення, тому в разі не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вони ним будуть знищені та спотворені. Ризик незаконного впливу ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що свідки даного кримінального правопорушення безпосередньо судом не допитані, а тому розуміючи наслідки доведення його винуватості підозрюваний зможе вдатися до незаконного впливу на таких. Ризик того, що ОСОБА_5 буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що він може ухилятися від виконання обов`язків, визначених ч. 7 ст. 42 КПК України. Ризик того, що ОСОБА_5 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину із застосуванням насильства передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що вказує на його стійку протиправну поведінку, вчинення ним інших адміністративних правопорушень, в тому числі пов`язаних із ухиленням від призову та мобілізації. Окрім того, слід врахувати обставини визначені у ст. 178 КПК України, а саме те, вагомість наявних доказів, тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відсутність нарікань на стан здоров`я, те, що ОСОБА_5 хоч і офіційно працевлаштований та має утриманців, однак фактично він прибув із Київської області до Закарпаття з метою незаконно перетнути кордон та виїхати за межі України, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, його репутацію, як особи схильної до вчинення правопорушень. На думку сторони обвинувачення, всі зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України обставини є доведеними, а тому є достатні підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти настанню вищенаведених ризиків. Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, на підставі якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. З огляду на викладене, просить обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту фактичного затримання без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання, просять таке задовольнити, оскільки обрання найсуворішого запобіжного заходу мотивоване наявними ризиками, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлює, що за вчинене ним кримінальне правопорушення йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, перебуваючи на волі він може ухилитися від досудового розслідування, негативно впливати на потерпілого та свідків, що перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Отже, на їх думку, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не дасть змогу запобігти зазначеним ризикам та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Просять обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає, що достатнім буде обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, адже підозрюваний наміру ухилятися від слідства та суду не має. Також, якщо суд прийде до висновку про задоволення даного клопотання, то просить застосувати до підозрюваного грошову заставу.

Підозрюваний ОСОБА_5 вважає, що немає підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу взагалі, адже він не має наміру ухилятися від слідства та суду не має, має постійне місце проживання та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України прокурор повинен довести, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що 23 серпня 2025 року за №0000363 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України, а 24.08.2025 за ст. 336 КК України та розпочато досудове розслідування за фактом здійсненого нападу ОСОБА_12 та ОСОБА_5 на водія ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та заволодіння мобільним телефоном і ключами від автомобіля потерпілого та заподіяння лілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Крім того, з ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли матеріали щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальногго правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

ОСОБА_5 24.08.2025 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. ст. 336 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4. ст. 186 КК України є тяжким злочином, а передбачене ст. 336 КК України відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів.

Поняття «обґрунтована підозра» у практиці Європейського суду з прав людини передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» та «Нечипорук та Йонкало проти України»).

У судовому засіданні досліджені документи, надані стороною обвинувачення в обґрунтування повідомленої ОСОБА_5 підозри, а саме: протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.08.2025, протокол огляду місця події від 23.08.2025, протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.08.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 23.08.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 23.08.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 23.08.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 23.08.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 23.08.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 23.08.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 23.08.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 23.08.2025, військово-обліковий документ ОСОБА_5 , довідка військово-лікарської комісії від 23.08.2025, рішення штатної ВЛК від 23.08.2025, контрольний талон мобілізаційного розпорядження №3 на ім`я ОСОБА_5 , акт про відмову від проходження адаптивності-200 та підпису від 23.08.2025, наказ №338 від 23.08.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_18 , поіменний список РТЦК та СП відправлених у складі команди НОМЕР_2 , рапорт сержанта ОСОБА_9 від 23.08.2025, постанова про об`єднання кримінальних проваджень.

Досліджені документи свідчать про те, що дійсно міг мати факт вчинення протиправних дій ОСОБА_5 , які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 186 та ст. 336 КК України, а також дають підстави для висновку щодо можливої причетності ОСОБА_5 до подій, які покладені йому в підозру.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими стороною обвинувачення матеріалами кримінального провадження, дають підстави вважати, що повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно з яким «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри).

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином та за яке передбачено покарання - позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, яке є нетяжким злочином та за яке передбачено покарання - позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Зокрема суд враховує те, що на час вчинення вказаного вище кримінального правопорушення на території України діє воєнний стан, введений та продовжений Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого, корисливого злочину, підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення даного кримінального правопорушення, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду. Крім того, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, адже не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні з потерпілим та свідками, яким відомі обставини вчинення злочину, у якому останній обґрунтовано підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, взявши до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, та те, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме змогу перешкоджати досудовому розслідуванню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя приходить до переконання, що для запобігання вказаних ризиків застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, в даному випадку, не може забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, отже до нього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , належить до тяжких злочинів, який був вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому вважаю, що до ОСОБА_5 не може бути визначено заставу.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст.186 КК України, ОСОБА_5 , уродженця с. Томашпіль, Хмільницького району Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, водія ПП «Автомагістраль», одруженого, військовозобов`язаного, не судимого, на утриманні 2 дітей, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту фактичного затримання, тобто з 21:30 години 23.08.2025, без права внесення застави.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії цієї ухвали про обрання запобіжного заходу слід визначити до 22.10.2025.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1