Справа № 711/1581/25
Номер провадження 1-кп/711/325/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження № 0000158 від 06.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів Черкаської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 06.02.2025, перебуваючи у м. Черкаси по вул. Лейтенанта Мукана, неподалік будинку № 12/2, незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, придбав, а саме знайшов на землі, 1 поліетиленовий пакетик із кристалічною речовиною, який поклав до своєї правої кишені штанів та в подальшому зберігав при собі без мети збуту.

Цього ж дня, ОСОБА_4 , близько 15:34 години, перебуваючи у м. Черкаси по вул. Лейтенанта Мукана, 12/2, був зупинений працівниками поліції, яким під час спілкування повідомив, що має при собі заборонені до обігу речовини, після чого по прибуттю працівників слідчо-оперативної групи Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, у присутності двох понятих, в ході затримання в порядку ст. 298? КПК України, ОСОБА_4 добровільно видав вказаний вище 1 поліетиленовий пакетик із кристалічною речовиною, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/2280-НЗПРАП від 13.02.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,333 г, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав у повному обсязі, однак від давання показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене, просив суд обмежитись дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються процесуальних витрат та долі речових доказів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 із запропонованим прокурором порядком та обсягом дослідження доказів погодилися.

Оскільки учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд роз`яснив учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, суд за клопотанням сторін кримінального провадження провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, окрім даних, що характеризують обвинуваченого, і документів, що стосуються процесуальних витрат та долі речових доказів.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, доведена повністю.

Суд долучив до матеріалів судового провадження та дослідив надані стороною обвинувачення докази, які характеризують особу обвинуваченого, та стосуються процесуальних витрат і речових доказів, зокрема: копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 ; вимоги про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, відповідно до яких останній раніше судимий, судимість в порядку ст. 89 КК України вважається погашеною; довідку КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» про те, що ОСОБА_4 із 2018 року по 2019 рік перебував на профілактичному обліку у лікаря нарколога, за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався; посередню характеристику ОСОБА_4 ; довідку про вартість проведення експертизи № СЕ-19/124-25/2280-НЗПРАП від 13.02.2025 на суму 1591,8 грн; постанову від 20.02.2025 про визнання речовим доказом вилученого у ОСОБА_4 поліетиленового пакетика з кристалічною речовиною та квитанцію № 7980 про здачу речового доказу на зберігання в кімнату зберігання речових доказів при Черкаському РУП ГУНП в Черкаській області.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із положень ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд при призначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок і є найменш тяжким в ієрархії кримінальних правопорушень; обставини вчинення кримінального правопорушення; ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі; відсутність наслідків вчиненого правопорушення; особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України вважається не судимим, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебував на профілактичному обліку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, в обвинувальному акті вказано щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що обвинувачений визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав, однак відмовився розповідати про обставини кримінального правопорушення, ознак жалю щодо своїх дій чи засудження своєї поведінки не висловив, з огляду на що суд не вбачає в цьому випадку наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27 квітня 2021 року у справі №520/16394/16-к.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до

ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Частина перша статті 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу, виправних робіт, пробаційного нагляду або обмеження волі. Розмір штрафу відповідно до ч. 1 ст. 53 КК України визначається судом з урахуванням майнового стану винного. Покарання у виді виправних робіт згідно з ч. 1 ст. 57 КК України відбувається за місцем роботи засудженого. Однак відомостей про офіційне працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_4 , а також про вид і розмір його доходів матеріали справи не містять, тому суд вважає недоцільним застосування для виправлення обвинуваченого покарання у виді штрафу та виправних робіт навіть у мінімальному розмірі, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що призначене судом покарання не буде виконане.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 на підставі ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, а тому такий вид покарання як обмеження волі нестиме більш каральну ніж виховну функцію, буде занадто суворим і не матиме належного виховного впливу на обвинуваченого.

Враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і що більш суворий вид покарання із числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням особи ОСОБА_4 , визнання ним своєї вини, суд призначає йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього обов`язків, передбачених частинами 2-3 ст. 59-1 КК України, що сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправленню обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України судом не встановлено.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Оскільки стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1591,8 коп.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі частин 2, 3 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорівв сумі 1591,8 грн (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна гривня вісімдесят копійок).

Речові докази по справі: кристалічна речовина світло-синього кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,333 г, після експертизи поміщена до пакування, в якому речовина надійшла на експертизу, горловина якого обмотана ниткою, поверх якої наклеєна паперова бирка із пояснюючим написом, передана до камери зберігання речових доказів при Черкаському районному управлінні поліції ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1