Дата документу 01.08.2025Справа № 554/8431/25
Провадження № 1-кс/554/9499/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчої відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000385 від 13.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.246, ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.246 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідча звернулася до суду із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначила, що в провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000385 від 13.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.246, ч.ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.246 КК України.

Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що у період часу з 21.11.2024 по 24.02.2025, було виявлено незаконну порубку дерев породи «Дуб», «Акація», «Клен», в кількості 106 свіжо-спиляних пеньків в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Лизняна балка», розміщеного між селищем Чутове та селом Черняківка, що у межах Полтавського району Полтавської області, полезахисних лісових смугах, розміщених поблизу с. Вільхуватка Полтавського району Полтавської області, с. Білухівка, Полтавського району Полтавської області, с. Таверівка, Полтавського району Полтавської області та с. Левенцівка, Полтавського району Полтавської області, чим відповідно до висновків судових експертиз, проведених експертами Полтавського НДЕКЦ МВС України, державі, заподіяно матеріальних збитків на суму 3400231 грн.

У ході проведення досудового розслідування ОСОБА_5 оголошено про підозру за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України.

Згідно інформаційної довідки 435592711 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що власником частки 1/1 об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

29.07.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 21.07.2025, проведено обшук будинків, усіх інших приміщень, будівель, споруд, підсобних приміщень, розміщених за адресою: АДРЕСА_1 , а саме за місцем проживання ОСОБА_5 , у ході якого вилучено об`єкт, який використовувався у злочинній діяльності, та має значення для досудового розслідування в подальшому, а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy A14», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , що поміщено до спеціального пакету НПУ PSP2304608, користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх пошкодження, знищення, приховання, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешт на вилучене в ході обшуку майно.

В судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій розгляд клопотання просила проводити без її участі, клопотання підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти арешту майна. Розгляд клопотання просив проводити без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Постановою слідчого від 30.07.2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Слідчим доведено, що вилучений 29.07.2025 року в ході проведення обшуку будинків, усіх інших приміщень, будівель, споруд, підсобних приміщень, розміщених за адресою: АДРЕСА_1 а мобільний телефон «Samsung Galaxy A14», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , користувачем якого є ОСОБА_5 є доказом злочину, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, містить на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідча довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 170174, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання слідчої задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 29.07.2025 року в ході проведення обшуку будинків, усіх інших приміщень, будівель, споруд, підсобних приміщень, розміщених за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон «Samsung Galaxy A14», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , що поміщено до спеціального пакету НПУ PSP2304608, користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1