КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2945/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000378 від 09.11.2021 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з позбавленням на підставі ст. 54 КК України спеціального звання «старший радник юстиції».

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи громадянином України та працівником прокуратури м. Севастополя, працюючи з 2001 року в органах прокуратури України, маючи достатній рівень освіти спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту окупації РФ території АР Крим та м. Севастополя, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в м. Севастополі системи органів державної влади РФ, у тому числі органів прокуратури, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, достовірно знаючи про незаконність призначення та дій Особи_1, у період з 01 до 20 березня 2014 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи у м. Севастополі, погодився на пропозицію Особи_1 обійняти посаду виконувача обов`язків прокурора м. Севастополя, яка знаходиться за адресою: АР Крим, м. Севастополь, вул. Павличенка, 1, без підпорядкування Генеральній прокуратурі України.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на надання допомоги РФ та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, громадянин України ОСОБА_7 зі своєї свідомої та добровільної згоди, в порушення Конституції України, ч. 4 ст. 15, ст.46 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 1789-XII від 05.11.1991 зі змінами та доповненнями), розпорядженням Координаційної ради з організації Севастопольського міського управління із забезпечення життєдіяльності міста № 26 від 20.03.2014 «Про створення прокуратури м. Севастополя та призначення виконувача обов`язків прокурора міста», був призначений виконувачем обов`язків прокурора м. Севастополя без підпорядкування Генеральній прокуратурі України та з цього дня приступив до виконання обов`язків.

Надалі, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над цією територією, наказом Генерального прокурора РФ з 25.03.2014 утворено прокуратури Республіки Крим і прокуратуру міста Севастополя, яка знаходиться за адресою: АР Крим, м. Севастополь, вул. Павличенка, 1 в системі прокуратури Російської Федерації. Наказ передбачав формування апарату прокуратуру Республіки Крим, а також підлеглих їй територіальних прокуратур районів і великих міст, виконання обов`язків прокурора м. Севастополя покладено на ОСОБА_7 з його добровільної та свідомої згоди.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, упродовж березня - травня 2014 року, ОСОБА_7 з метою продовження надання допомоги іноземній державі, а саме РФ, у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечення подальшої окупації території АР Крим та м. Севастополя, погодився на призначення його на посаду прокурора м. Севастополя (АР Крим, м. Севастополь, вул. Павличенка, 1), чим підтвердив особисту згоду сприяти виконанню функцій представника правоохоронного органу країни, яка окупувала АР Крим та м. Севастополь.

Внаслідок зазначених свідомих та умисних дій ОСОБА_7 , спрямованих на спричинення шкоди суверенітетові та територіальній цілісності України, які виразились у наданні допомоги державним органам РФ у проведенні підривної діяльності проти України та продовженні окупації частини її території, тобто державної зради, указом Президента РФ від 02.05.2014 № 293 громадянин України ОСОБА_7 призначений на посаду прокурора м. Севастополя (АР Крим, м. Севастополь, вул. Павличенка, 1 у складі Російської Федерації та продовжив здійснення функцій керівника правоохоронного органу на цій посаді до 02.10.2018.

Таким чином, ОСОБА_7 в період з 20.03.2014 до 02.10.2018 забезпечив формування та діяльність незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території України.

Своїми діями, які виразилися у забезпеченні створенні та організації діяльності на тимчасово окупованій території України правоохоронного органу як невід`ємної частини федеральних органів влади Російської Федерації, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, завдяки чому окупація триває, ОСОБА_7 вчинив державну зраду.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, а саме: надав іноземній державі та її представникам допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 № 2341 - ІII).

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року скасувати, а кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за № 000378 від 09.11.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, закрити в порядку ст. 417 КПК України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи у суді і вичерпані можливості їх отримання.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що державним обвинуваченням та судом не враховано, що ОСОБА_7 вимушено опинився на тимчасово окупованій території АР Крим, внаслідок збройної агресії з боку рф, яка сталася в короткі строки, оскільки невідомо, чи намагався обвинувачений виїхати з АР Крим, та чи була у нього така змога, чи випускали його відповідні так звані «правоохоронні та/або прикордонні органи» АР Крим. Крім того, як зазначає апелянт, не спростовано стороною обвинувачення, що ОСОБА_7 міг діяти під примусом або вчинив вказані дії внаслідок погроз, оскільки залишився на окупованій території. Судом першої інстанції не встановлено достеменно й у повному обсязі ставлення ОСОБА_7 до вчинюваних дій чи бездіяльності та їх наслідки, що виражені у формі умислу або необережності. Вину, мотив, мету, емоційний стан не можливо було встановити під час судового розгляду у суді першої інстанції, оскільки він здійснювався за відсутності обвинуваченого. Окрім цього, на думку апелянта, твердження суду першої інстанції та прокурора про те, що ОСОБА_7 в період з 20.03.2014 до 02.10.2018 забезпечив формування та діяльність незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території України є неправильним, оскільки він вимушено працював на тимчасово окупованій території.

З приводу допитаних свідків в судовому засіданні, на яких посилається суд - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 то апелянт вважає, що їхні показання є формальними. Так як зазначено в вироку, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав суду показання про те, що до окупації АР Крим росією він обіймав посаду прокурора у м.Севастополь АР Крим. Повідомив, що у 2014 році, більш точного часу не пам`ятає, до прокуратури м.Севастополя приїхав мер міста Севастополя та представив ОСОБА_7 . У ході вказаної події, свідок зателефонував керівництву для того аби дізнатись порядок дій. В ході телефонної розмови йому було повідомлено про необхідність вийти в зал, де відбувались збори, і від імені Генеральної прокуратури України повідомити, що ті працівники прокуратури, які мають бажання працювати на материковій частині України будуть забезпечені робочими місцями, а також нагадати про кримінальну відповідальність. Як зазначив ОСОБА_10 , ним було оголошено вказану інформацію. Разом з тим, останній повідомив, що коли представляли колективу ОСОБА_7 він присутній не був. Вказав, що йому ОСОБА_7 посад не пропонував. Чи були пропозиції з боку ОСОБА_7 про зайняття певних посад іншим працівникам не знає. Між тим, зазначив, що з ОСОБА_7 не спілкувався та його безпосередні функції, обов`язки не знає. Свідок ОСОБА_9 що був допитаний у судовому засіданні, повідомив, що на той час коли відбувались події він працював прокурором в м.Севастополі. Крім того вказав, що особу ОСОБА_7 знає, повідомив, що вони працювали разом органах прокуратури. Будь-яких інших обставин суду не повідомив.

До того ж, апелянт вважає, що органом досудового розслідування не вручено в належний спосіб передбачений КПК підозрюваному повідомлення про підозру, оскільки доказів на підтвердження вручення повідомлення про підозру не надано. Окрім цього, як зазначає апелянт, суд не обґрунтував чому в матеріалах провадження відсутня інформація про те, чи відомо ОСОБА_7 про висунуте проти нього обвинувачення за ч. 1 ст. 111 КК України, а також чи наявні у справі документи, які свідчили б про його відмову брати участь в досудовому чи судовому розслідуванні.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги з дотриманням правил, передбачених абзацом 5 ч. 3 ст. 323 КПК України, а саме шляхом публікацій таких повідомлень у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), в судове засідання не з`явився, а тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого, проте, за обов`язковою участю захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України за обставин, викладених у вироку обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 , безпосередньо допитаного під час судового розгляду судом першої інстанції, який пояснив, що до окупації АР Крим росією він обіймав посаду прокурора у м.Севастополь АР Крим. Повідомив, що у 2014 році, більш точного часу не пам`ятає, до прокуратури м.Севастополя приїхав мер міста Севастополя та представив ОСОБА_7 . У ході вказаної події, свідок зателефонував керівництву для того аби дізнатись порядок дій. В ході телефонної розмови йому було повідомлено про необхідність вийти в зал, де відбувались збори, і від імені Генеральної прокуратури України повідомити, що ті працівники прокуратури, які мають бажання працювати на материковій частині України будуть забезпечені робочими місцями, а також нагадати про кримінальну відповідальність. Як зазначив ОСОБА_10 , ним було оголошено вказану інформацію. Разом з тим, останній повідомив, що коли представляли колективу ОСОБА_7 він присутній не був. Вказав, що йому ОСОБА_7 посад не пропонував. Чи були пропозиції з боку ОСОБА_7 про зайняття певних посад іншим працівникам не знає. Між тим, зазначив, що з ОСОБА_7 не спілкувався та його безпосередні функції, обов`язки не знає;

Показаннями допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні суду першої інстанції, повідомив, що на той час коли відбувались події він працював прокурором в м.Севастополі. Крім того вказав, що особу ОСОБА_7 знає, повідомив, що вони працювали разом в органах прокуратури. Будь-яких інших обставин суду не повідомив.

Показання зазначених свідків суд першої інстанції, дослідивши в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом, безпосередньо сприймаючи їх показання під час судового засідання, обґрунтовано визнав допустимими та достовірними, оскільки вони є послідовними, логічними, незмінними та такими, які не дають можливості тлумачити їх неоднозначно. Вони повністю узгоджуються між собою в деталях щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення злочину та особи, яка його вчинила.

Також, ці показання свідків, в цілому, узгоджуються з іншими доказами у справі, а саме дослідженими у кримінальному провадженні письмовими доказами (документами), зокрема:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000829 від 06.04.2018, повідомлення №6, відповідно до якого за повідомлення підприємств, установ, організацій та посадових осіб 20.03.2014 року ОСОБА_7 за співучасті з головою виконавчого комітету міста Севастополя ОСОБА_13 вчинили ряд дій направлених на насильницьке повалення конституційного ладу України, шляхом представлення ОСОБА_7 новим прокурором м.Севастополя. (т.2 ст.17-20).

- протоколом огляду від 09 вересня 2019 року старшим слідчим 1-го відділення слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (з дислокацією в м.Херсон) ОСОБА_14 оглянуто інтернет-сторінку на якій містяться записи невстановленої особи: «Указом Президента Российской Федерации «О назначении на должность работников органов прокуратуры Российской Федерации» от 02 мая 2014 года ОСОБА_15 назначен на должность прокурора города Севастополя….Указом Президента Российской Федерации от 02 октября 2018 года ОСОБА_15 назначен на должность прокурора Республики Адыгея» (т.3 ст.123-126)

- протоколом огляду веб-сайту від 20.07.2021 прокурором старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту, Департамент нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 встановлено, що у мережі Інтернет на офіційному сайті Президента росії міститься публікація наказу про призначення ОСОБА_7 на посаду прокурора м.Севастополь (т.4 ст.18-22).

- протоколом огляду веб-сайту від 20.07.2021 прокурором старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту, Департамент нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 встановлено, що на веб-сторінці «Прокуратура Республики Адыгея» міститься інформація про проведене 29.06.2021 року засідання колегії прокуратури республіки під головуванням прокурора Республіки Адигея ОСОБА_7 . Крім того, на вказаному сайті у розділі «О прокуратуре» вказано, що ОСОБА_7 являється прокурором Республіки Адигея. (т.4 ст.23-28).

- листом начальника Департаменту кадрової роботи та державної служби ОСОБА_17 відповідно до якого ОСОБА_7 не міститься у списках працівників прокуратури м.Севастополь, що виявили бажання продовжити трудову діяльність в органах прокуратури. (т.4 ст.41-46).

- копією Виписки Пенсійного фонду України форми ОК-5, відповідно до якої ОСОБА_7 за звітний 2013 року за рік для пенсії сплатив 141628,94 грн, за звітний 2014 року за рік для пенсії сплатив 17295.32 грн. (т.4 ст.63).

- згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2021, проведеного слідчим 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_18 та відеозапису, долученого до нього та дослідженого у судовому засіданні, в період часу 11 годин 04 хвилини по 11 годин 30 хвилин у присутності понятих та свідка ОСОБА_10 та фототаблицею, відповідно до якого із 4х фотокарток, представлених на огляд ОСОБА_10 впізнав особу на фото №3 саме як ОСОБА_7 (т.4 ст.64-66)

- протоколом огляду від 01 вересня 2021 року слідчим 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_18 з диском на якому міститься відеозапис, досліджений у судовому засіданні, на сторінці відеохостингу «Youtube» виявлено відеозаписи на якому міститься відеозапис «Интервью прокурора города Севастополя ОСОБА_15 » (т.4 ст.68-69).

- протоколом огляду від 01 вересня 2021 року слідчим 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_18 , на сторінці відеохостингу «Youtube» виявлено відеозаписи «Неизвестные захватили Совмин и Верховный совет Крыма», на якому також зображений ОСОБА_7 (т.4 ст.71-73)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2021, проведеного слідчим 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_18 та відеозаписом, долученого до нього та дослідженого у судовому засіданні, відповідно до якого в період часу 11 годин 04 хвилини по 11 годин 30 хвилин у присутності понятих та свідка ОСОБА_9 та фототаблицею, відповідно до якого із 4х фотокарток, представлених на огляд ОСОБА_9 впізнав особу на фото №1 саме як ОСОБА_7 (т.4 ст.81-84)

- протоколом огляду відеохостингу «Youtube» від 07.09.2021 та відеозапису долученого до нього та дослідженого у судовому засіданні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 на інтернет-ресурсі міститься відеозапис «В прокуратуре Севастополя состоялось расширеное заседание коллегии» на якому безпосередньо зафіксований ОСОБА_7 (т.4 ст.137-140)

- протоколом огляду відеохостингу «Youtube» від 07.09.2021 та відеозапису долученого до нього та дослідженого у судовому засіданні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 на інтернет-ресурсі міститься відеозапис «представление Шевченка Игоря новым прокурором города Севастополя 2014 год» на якому безпосередньо зафіксований ОСОБА_7 (т.4 ст.141-144).

- протоколом огляду відеохостингу «Youtube» від 07.09.2021 та відеозапису долученого до нього та дослідженого у судовому засіданні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 на інтернет-ресурсі міститься відеозапис «В Севастополе новый прокурор» на якому безпосередньо зафіксований ОСОБА_7 (т.4 ст.145-150).

- протоколом огляду веб-сторінки від 07.09.2021 та відеозапису долученого до нього та дослідженого у судовому засіданні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 у мережі Інтернет містяться посилання на інтерв`ю нового прокурора Севастополя «ОСОБА_7» (т.4 ст.151-154).

- протоколом огляду веб-сторінки від 08.09.2021 та відеозапису долученого до нього та дослідженого у судовому засіданні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 у мережі Інтернет містяться посилання на веб-сайті «Генеральной прокуратуры Российской Федерации» на якій міститься розділ «Новости», де міститься інформація про те, що Генеральний прокурор рф ОСОБА_21 постановив наказ про утворення прокуратури Республіки Крим і прокуратури міста Севастополя (т.4 ст.154-158).

- протоколом огляду веб-сторінки від 08.09.2021 та відеозапису долученого до нього та дослідженого у судовому засіданні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 у мережі Інтернет містяться посилання «В Севастополе образована городская прокуратура» яка містить інформацію про утворення міської прокуратури у м.Севастополь та призначення ОСОБА_7 її керівником (т.4 ст.159-161)

- протоколом огляду відеохостингу «Youtube» від 09.09.2021 та відеозапису долученого до нього та дослідженого у судовому засіданні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 на інтернет-ресурсі міститься відеозапис «Заседание Координационного совещания» на якому зафіксовано ОСОБА_7 , який декламує цілі та основи роботи прокуратури м.Севастополь (т.4 ст.162-167).

- копією протоколу огляду речей та документів від 28 жовтня 2016 року старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_22 , яким досліджено накази, розпорядження, постанови, інші документи щодо формування прокуратури м.Севастополя та призначення керівників структурних підрозділів. (т.4 ст.169-179).

- витягом з реєстру досудових розслідувань №0001979 від 27.09.2021 відповідно до якого самостійно виявлено прокурором кримінальне правопорушення, а саме те, що ОСОБА_7 , будучи громадянином України та працівником прокуратури м.Севастополя, приступив до виконання обов`язків прокурора м.Севастополя без підпорядкування Генеральній прокуратурі України, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.111 КК України. (т.4 ст.195-196).

- протоколом огляду веб-сайту 26.10.2021 прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 яким встановлено, що прокуратура Республіки Адигея знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.4 ст.230-232).

- протоколом огляду веб-сайту 26.10.2021 прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 яким встановлено, веб-сайт та перелік нормативно-правових актів, яким регулюється робота органу. (т.4 ст.233-238).

- протоколом огляду електронної пошти від 27.10.2021 прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів в умовах збройного конфлікту ОСОБА_8 яким підтверджено направлення підозри за місцем роботи ОСОБА_7 (т.4 ст.239-241).

- копіями біографічних відомостей працівника прокуратури ОСОБА_7 (т.5 ст.14-55).

Враховано судом першої інстанції і долучені прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції процесуальні документи, складені під час проведення досудового розслідування, на підтвердження законності вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Наведений комплекс доказів судом першої інстанції належним чином досліджено та детально викладено у вироку, йому надана відповідна оцінка, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності та їх достатності. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей, а тому суд першої інстанції правильно обґрунтував ними обвинувачення ОСОБА_7 та вірно кваліфікував дії за ч.1 ст. 111 КК України.

Також, суд дотримався норм, установлених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом.

Розгляд цього кримінального провадження здійснювався в порядку спеціального судового провадження, передбаченому нормами КПК України, з обов`язковою участю захисника і за відсутності обвинуваченого («in absentia»), про що свідчить ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 22.08.2023. Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними в Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого.

Суд першої інстанцій вживав всіх заходів для виклику ОСОБА_7 до суду, повідомляв про дату, час і місце розгляду справи для забезпечення його права на захист, а також здійснював всі передбачені законом заходи для дотримання прав на захист і доступ до правосуддя з урахуванням установлених законом особливостей такого провадження, а саме публікував оголошення в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр») та на офіційному вебсайті Шевченківського районного суду м. Києва.

Оскільки судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також не подавав.

Захист ОСОБА_7 здійснював професійний адвокат, чим було забезпечено виконання вимог п. 8 ч. 2 ст. 52, ч. 3 ст. 323 КПК та реалізовано визначені статтями 20, 22 цього Кодексу засади змагальності кримінального процесу та забезпечення права на захист.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність доказів вручення ОСОБА_7 підозри, даних про обізнаність висунутого проти нього обвинувачення, а також документів, які б свідчили про його відмову брати участь в досудовому чи судовому розслідуванні, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 297-1, ч. 3 ст. 323 КПК спеціальне досудове розслідування та судовий розгляд може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), на підставі ухвали слідчого судді, суду у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 111-1 КК, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України № 1207-VII від 15 квітня 2014 року (зі змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначені КПК.

Повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування. Інформація про такі документи та повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 КПК та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування, або суду. З моменту опублікування повістки про виклик у вказаний спосіб підозрюваний, обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом (ч. 1 ст. 297-5, ч. 3 ст. 323 КПК).

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 26.10.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, вручено у спосіб, передбачений ст. ст.111, 135, 278, 279 КПК України, а саме за допомогою електронної пошти (ІНФОРМАЦІЯ_2) та поштових послуг АТ «Укрпошта» 26.10.2021 здійснено поштове відправлення конверту із кореспонденцією, а саме: повідомлення про підозру ОСОБА_7 , пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, повістки про виклик до слідчого, за останнім відомим місцем роботи підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: прокуратура Республіки Адигея, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, у зв`язку з перебуванням підозрюваного на території російської федерації, тобто території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, невиконанням компетентними органами російської федерації протягом тривалого часу запиту від 26.10.2021 про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні №0000829, що пояснює обґрунтовану неможливість вручити повісток згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 7 ст. 135 КПК України, відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України Органом досудового розслідування вжито заходів щодо належного повідомлення та виклику ОСОБА_7 до правоохоронних органів, шляхом публікації у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а саме на 25.01.2022, 26.10.2022, 27.01.2022, 18.07.2022, 19.07.2022, 21.07.2022. На вказані виклики ОСОБА_7 не прибув та про причини неявки не повідомив.

22.07.2022 у зв`язку з перебуванням за межами України та не з`явленням без поважних причин на виклик слідчого, прокурора, його оголошено в державний розшук, проведення якого доручено Департаменту контррозвідки Служби безпеки України, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

11.10.2022 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні.

25.11.2022 досудове розслідування закінчено та скеровано до суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва, від 22.08.2023 кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 111 КК України, визначено здійснювати шляхом спеціального судового провадження, відповідно до ст.323 КПК України, у відсутність обвинуваченого (in absentia).

При цьому, як зазначалось вище суд першої інстанцій вживав всіх заходів для виклику ОСОБА_7 , однак останній будучи належним чином повідомленим про розгляд кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 323 КПК України, шляхом опублікування повістки про виклик на офіційному сайті Шевченківського районного суду м. Києва і в газеті «Урядовий кур`єр», у судові засідання не з`являвся та про причини неявки не повідомляв.

Отже, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), колегія суддів вважає, що аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_7 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самим захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_7 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останнього.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, а також суперечать наявним у матеріалах цього кримінального провадження доказам.

У справі «Sanader v. Croatia» (від 12 лютого 2015 року, заява № 66408/12) Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження, яке відбувається за відсутності обвинуваченого, саме собою не є несумісним зі ст. 6 Конвенції і ця норма буде порушена лише в тому разі, якщо особа, засуджена заочно, згодом не зможе отримати від суду новий розгляд по суті обвинувачення, якщо не було однозначно встановлено, що вона відмовилася від свого права з`явитися і захищати себе або що мала намір уникнути суду.

Чинний КПК України містить положення, які дозволяють забезпечити такий перегляд в суді апеляційної інстанції як щодо питань права, так і фактів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 400 КПК України, якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 цього Кодексу, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст. 399 цього Кодексу.

Таким чином, засуджений навіть після закінчення строків на апеляційне/касаційне оскарження не позбавлений права подати скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на оскарження, якщо причини його неявки дійсно виявляться поважними, під час якого він не буде позбавлений можливості ставити питання про усунення порушень, які, на його думку, були допущенні в ході спеціального досудового розслідування та судового розгляду.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 вимушено опинився та працював на тимчасово окупованій території АР Крим, внаслідок збройної агресії з боку рф, яка сталася в короткі строки, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки про добровільність залишення ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території АР Крим та зайняття там посади прокурора вказує характер таких дій, їх тривалість, поведінка, а також послідовні дії ОСОБА_7 , який у період з 01 до 20 березня 2014 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи у м. Севастополі, погодився на пропозицію Особи_1 обійняти посаду виконувача обов`язків прокурора м. Севастополя, без підпорядкування Генеральній прокуратурі України. В подальшому був призначений виконувачем обов`язків прокурора м. Севастополя без підпорядкування Генеральній прокуратурі України та приступив до виконання обов`язків. Надалі, погодився на призначення його на посаду прокурора м. Севастополя, чим підтвердив особисту згоду сприяти виконанню функцій представника правоохоронного органу країни, яка окупувала АР Крим та м. Севастополь.

Крім того, будучи громадянином України та працівником прокуратури м. Севастополя, працюючи з 2001 року в органах прокуратури України, з огляду на його вік та достатній рівень освіти спеціальних знань і життєвого досвіду, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. Жодних фактів, які б спростовували добровільність вчинення ОСОБА_7 таких дій стороною захисту надано не було, а тому твердження апелянта про те, що у зв`язку із здійсненням судового розгляду за відсутності обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено достеменно й у повному обсязі ставлення ОСОБА_7 до вчинюваних дій чи бездіяльності та їх наслідки, що виражені у формі умислу або необережності, колегія суддів вважає безпідставними.

З приводу тверджень захисника щодо можливого фізичного і психологічного тиску з боку представників держави-агресора та окупаційної влади на його підзахисного, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки такі твердження захисника не підтверджені жодними доказами. Будь-яких заяв про вчинення злочину щодо ОСОБА_7 чи членів його родини від обвинуваченого не надходило, жодних доказів подання ним заяви відповідним органам про вчинення відносно нього злочинів з боку представників окупаційної влади також не надходило. Доказів, які б дійсно свідчили про вчинення відносно обвинуваченого дій, передбачених статтями 39, 40 КК, надано не було ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду.

При цьому, як встановлено під час судового розгляду в суді першої інстанції безпосередньо з показань свідків та досліджених доказів, обвинувачений ОСОБА_7 перейшов на сторону окупаційної влади добровільно і обіймав там відповідну посаду, мав можливість вільно пересуватися, приймав участь в заходах, які проводить окупаційна влада, зокрема відвідував та брав участь «В прокуратуре Севастополя на расширеном заседании коллегии», «Заседание Координационного совещания» на якому декламував цілі та основи роботи прокуратури м.Севастополь, надавав інтерв`ю. Тому відповідні твердження захисника, колегія суддів визнає непідтвердженими й такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Щодо посилань захисника на формальність показань свідків, то вони є безпідставними, оскільки показання допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтверджують обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні: час, місце, спосіб вчинення злочину, є послідовними і повністю узгоджуються з іншими, долученими до матеріалів кримінального провадження і безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, які доповнюють один одного та в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 цей стандарт доведення винуватості дотримано, оскільки за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений винний у його вчиненні.

При перевірці матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено.

Покарання, призначене ОСОБА_7 , за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації, є адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Обставин, які б вказували на те, що таке покарання є явно несправедливим через суворість за матеріалами провадження не встановлено.

Захисник в апеляційній скарзі просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , однак, виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судом, такі підстави відсутні.

Матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального чи неправильне застосування кримінального законів, які були б безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000378 від 09.11.2021 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 111 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4