ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000465 від 22.11.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, особа з інвалідністю третьої групи, з середньо-спеціальною освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження, які приймали участь у судовому засіданні

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 21.11.2021 приблизно о 19 годині 00 хвилин, у темний час доби водій ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Lifan 620», номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, в якому в якості пасажирки на передньому сидінні знаходилась його дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався по проїзній частині автодороги Т0514 сполученням Лиман-Добропілля зі сторони вул. Пушкіна м. Лиман, Лиманської ОТГ, Краматорського району, Донецької області в напрямку м. Слов`янськ, Краматорського району, Донецької області. На закругленні проїзної частини дороги в районі 4 км на «Т» - подібному перехресті з автодорогою сполученням Лиман-Бахмут-Горлівка, всупереч вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями), діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортній події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахувавши дорожню обстановку, не обравши безпечної швидкості руху, не впевнившись в тому, що рух керованого ним автомобіля буде безпечним, маючи об`єктивну можливість у світлі фар, в умовах необмеженої оглядовості спостерігати за дорожньою обстановкою та реагувати на її зміну, не маючи перешкод технічного характеру на своєму шляху, проїжджаючи закруглення проїжджої частини по ходу руху з права, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого з необережності допустив зміну напрямку руху та здійснив виїзд на праве, по ходу руху узбіччя, де скоїв наїзд на перешкоду у вигляді дорожнього знаку 1.4.3 ПДР України та допустив перекидання транспортного засобу в кювет.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій ОСОБА_5 заподіяні: черезацетабулярний перелом кісток тазу зліва зі зміщенням та вивихом голівки лівої стегнової кістки, перелом правої лонної та сідничної кісток тазу без зміщення, перелом кісток носу, забійні рани обличчя та нижніх кінцівок, синці повік лівого ока, струс головного мозку, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як потребуючи для свого лікування строк більш 21 доби.

Допущені водієм ОСОБА_3 порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями), знаходились в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

21.01.2022 року між потерпілою та обвинуваченим укладена угода про примирення, відповідно до якої ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені злочину та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.

Сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, перейти до більш м`якого покарання непередбаченого санкцією статті та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для потерпілого і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а для потерпілого позбавлення права вимагати в подальшому притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання, для прокурора обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор наполягав на затвердженні угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Потерпіла підтримала угоду про примирення з обвинуваченим та просила її затвердити.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілу, суд робить висновок про те, що у даному провадженні можливо затвердити угоду про примирення з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, та вид покарання.

Також судом встановлено, що потерпіла повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, обставин, що таке покарання обтяжують, не встановлено.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення ОСОБА_3 , узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судових експертиз у сумі 1372,96 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 21.01.2022 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000465 від 22.11.2021 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді покарання із застосуванням ст. 69 КК України, перейти до більш м`якого покарання непередбаченого санкцією статті та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази: автомобіль Lifan 620 н/з НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_3 залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у сумі 1372,96 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_6