Провадження № 1-кп/643/596/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000909 від 02.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000909 від 02.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 19 травня 2025 року прокурор ОСОБА_3 повідомила суду, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 Слобідським районним судом міста Харкова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, скеровано до Слобідського районного суду міста Харкова. Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 рахується за Слобідським районним судом міста Харкова. Заявила клопотання про направлення даного кримінального провадження до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення матеріалів даного кримінального провадження до Слобідського районного суду міста Харкова для об`єднання з іншим кримінальним провадженням.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції із ДУ "Харківський слідчий ізолятор", підтримав клопотання прокурора.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За правилами ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке кримінальне правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Як установлено в підготовчому судовому засіданні, до Слобідського районного суду міста Харкова був скерований обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Водночас, у кримінальному провадженні, яке перебуває в провадженні Салтівського районного суду міста Харкова, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Тобто, більш тяжке кримінальне правопорушення було вчинено у межах територіальної юрисдикції Слобідського районного суду міста Харкова.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачений рахується за Слобідським районним судом міста Харкова.

Згідно зі ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо:

1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності;

2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду;

3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження;

4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Таким чином, відповідно до вимог, зазначених у ст. 34 КПК України, кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, за наявності певних обставин, вказаних в частині першій вказаної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Суд враховує, що згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підставою для скасування судового рішення у справі в будь-якому разі.

А відтак, всі інші питання, у тому числі щодо призначення до судового розгляду чи повернення обвинувального акту прокурору, мають вирішуватися належним судом, якому підсудне дане кримінальне провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Статтею 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», як одну із засад організації судової влади проголошено право на повноважний суд, що передбачає розгляд справи у суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, та суддею, який визначається згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. Процесуальними кодексами визначаються вимоги до складу суду. В сукупності ці правила забезпечують розгляд справи судом, встановленим законом.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Інтерпретація суті поняття «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом у рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 та полягає у наступному: «п. 23. Відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява N 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року)… 24. Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». 25. У пп. 107-109 рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

У п. 64 рішення у справі «Йоргіч (Jorgic) проти Німеччини» від 12.07.2007 року ЄСПЛ вказав, що справу перш за все слід розглянути за статтею 6 § 1 Конвенції щодо того, чи був заявник засуджений «судом, встановленим законом». Суд зазначає, що цей вислів віддзеркалює принцип верховенства права, котрий є невідємною частиною системи захисту, запровадженої Конвенцією і її Протоколами. «Закон», у розумінні статті 6 § 1 Конвенції, включає, зокрема, законодавство щодо встановлення і компетенції судових органів. Отже, якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» у розумінні статті 6 § 1.

Необхідність об`єднання матеріалів кримінальних проваджень регламентована положеннями ст. 217, 334 КПК України, позаяк обвинувачується одна особа у вчиненні кількох кримінальних правопорушень. Розгляд даних кримінальних проваджень в окремому порядку може негативно вплинути на повноту судового розгляду, а тому з метою повноти, всебічності, об`єктивності розгляду матеріалів кримінальних проваджень, суд доходить висновку про необхідність направити матеріали кримінального провадження, яке перебуває у провадженні Салтівського районного суду міста Харкова, до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про їх направлення до Слобідського районного суду міста Харкова для об`єднання.

Відповідно до ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 34, 314, 369-372 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Матеріали кримінального провадження №0000909 від 02.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, направити до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо направлення матеріалів кримінального провадження до Слобідського районного суду міста Харкова, - для об`єднання.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1