Справа № 159/7603/24
Провадження № 1-кп/159/233/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

психолога ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000633 від 05.05.2024 стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козлиничі Ковельського району Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Транс4ЮА» водієм, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , 04 травня 2024 року, близько 20 години 00 хвилин, всупереч вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно справним мотоциклом марки «Каwasaki ЕХ 650», р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Грушевського в м. Ковель Волинської області з перевищенням максимально допустимої в населеному пункті швидкості руху 50 км/год, допустив крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та, рухаючись в умовах достатньої видимості, при наближенні до регульованого перехрестя вулиць Грушевського-Міцкевича, відповідним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки та не вжив заходів для зменшення швидкості руху в момент виникнення небезпеки для руху та в подальшому на вказаному вище регульованому перехресті допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , яка рухалась по вулиці Грушевського в зустрічному напрямку та виконувала маневр повороту ліворуч в напрямку руху до вулиці Міцкевича.

У результаті зіткнення транспортних засобів мотоцикл марки «Каwasaki ЕХ 650», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 виїхав на праве узбіччя дороги, де на пішохідній доріжці, що навпроти розмітки пішохідного переходу допустив наїзд на неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепа і гострою епідуральною гематомою правої лобної ділянки з забоєм головного мозку, гострою посттравматичною розбіжною косоокістю правого ока, поверхневих ран, саден, забоїв м`яких тканин правої вушної раковини, обличчя, лівої кисті, правого стегна, навколоорбітальної гематоми справа, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від виступаючих частин мотоцикла з послідуючим падінням на дорожнє покриття, які згідно пункту 2.1.3.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали перебуває грубе порушення ОСОБА_8 вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 12.4, 12.9 (б), Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.;

- п. 12.9 (б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладенні в обвинувальному акті, вказав, що кримінальне правопорушення вчинив під час керування мотоциклом, отриманим від свого друга, внаслідок необережності, цивільний позов потерпілої визнає частково. На стадії досудового розслідування відшкодував потерпілій шкоду в сумі 80000 гривень, також відшкодував їй шкоду в сумі 13000 гривень під час судового розгляду кримінального провадження. З урахуванням цього, вважає, що позов про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню на суму 20000 гривень. Просив суд при призначенні покарання не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки працює водієм, ця діяльність є єдиним джерелом його доходу.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 04.05.2024 гуляла з подругою містом, зупинилася на перехресті вулиць на червоний для неї сигнал світлофора, після цього нічого не пам?ятає, до свідомості прийшла у лікарні. Від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травм тривалий час лікувалася стаціонарно, а у подальшому амбулаторно, до даного часу проходить реабілітацію. Лікування супроводжувалося оперативним втручанням, нарощуванням волосся. Внаслідок болю, тяжких травм, тривалого лікування, змінилося її життя, вона зазнала суттєвої моральної шкоди, яку просить суд стягнути з обвинуваченого. З останнім раніше знайома не була, після дорожньо-транспортної пригоди він частково відшкодував завдану шкоду, тому вважає, що обвинуваченому можливо призначити м?яке покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Зважаючи на те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор, потерпіла та інші учасники кримінального провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження з питань цивільного позову, процесуальних витрат, речових доказів та ті, що характеризують особи обвинуваченого, та потерпілої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення є згідно з ч.5 ст.12 КК України тяжким злочином.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд згідно з п.1 та 2 ч.1 ст.66 КК України, відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують його покарання суд не встановив.

Крім цього, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, проте впродовж 2023 - 2024 років тричі притягався до адміністративної відповідальності за порушення ним, як водієм транспортного засобу, правил безпеки дорожнього руху, пов?язаних з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху, має постійне місце проживання в селищі Люблинець, де на нього у виконавчий комітет селищної ради заяв і скарг не надходило, з 08.07.2023 працевлаштований водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТРАНС4ЮА», де характеризується позитивно, а також позицію потерпілої щодо покарання обвинуваченого.

За змістом висновку досудової доповіді від 09.01.2025 органу пробації щодо ОСОБА_8 , дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що, враховуючи санкцію ч.2 ст.286 КК України, для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі встановленої вказаною санкцією, без ізоляції від суспільства, тобто із застосуванням ст.75 КК України, а також без позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на його професію та позицію потерпілої.

На обвинуваченого також підлягають покладенню обов?язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Вирішуючи цивільний позов суд відзначає таке.

10.12.2024 до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_11 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 , поданий в інтересах позивача адвокатом ОСОБА_6 , про стягнення на користь ОСОБА_11 з ОСОБА_8 250000 гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Позов обгрунтовано фактом заподіяння неповнолітній потерпілій ОСОБА_4 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій винен, зокрема, обвинувачений, моральних та фізичних страждань, пов?язаних із перенесеним болем, стресом, тривалим лікуванням, суттєвими негативними змінами через це у житті.

З доданих до позовної заяви та досліджених судом медичних документів вбачається, що від отриманих внаслідок дорожнього транспортної пригоди ушкоджень, зазначених у обвинувальному акті, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05.05.2024 по 02.07.2024 лікувалася стаціонарно, а у подальшому амбулаторно.

Згідно з розписками ОСОБА_11 ОСОБА_8 їй проведено відшкодування шкоди:

-30.08.2024 як часткову компенсацію матеріальної та моральної шкоди в сумі 41500 гривень та 1000 доларів США;

- 07.11.2024 як часткову компенсацію матеріальної та моральної шкоди в сумі 11600 гривень;

- 26.03.2025 як відшкодування моральної шкоди в сумі 12500 гривень.

За змістом ч.1 та 5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, я кщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч.1 ст.1168 ЦК України).

Як визначено ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під моральною шкодою, згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз.1 п.9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення суд вважає доведеною, з огляду на конкретні обставини справи, зокрема, тяжкість завданих потерпілій тілесних ушкоджень, їх характер, її неповнолітній вік, тривалості її лікування, суд вважає справедливим визначення компенсації завданої моральної шкоди на рівні заявлених 250000 гривень.

Водночас, суд враховує, що обвинуваченим 26.03.2025, тобто після подання позовної заяви, відшкодовано потерпілій моральну шкоду в сумі 12500 гривень.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем суду заяви про зменшення позовних вимог не подано, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково у сумі 237500 гривень (250000 - 12500 = 237500).

У позовній заяві, крім того, міститься прохання розподілити судові витрати, зокрема, пов?язані з професійною правничою допомогою потерпілій.

Крім того, до суду 11.02.2025 надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_6 про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30000 гривень.

Вирішуючи вказане клопотання суд враховує таке.

Згідно з п.1 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат на правову допомогу.

Як визначено ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

За змістом ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як вбачається з договору №59-1/12-24 про надання правової допомоги від 12.12.2024, укладеному між адвокатом ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов?язання надавати за плату правову допомогу щодо здійснення представництва і захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_4 при провадженні, в тому числі кримінальних справ (п.1.1 договору), зокрема за наслідками події ДТП 04.05.2024 (п.2.1 договору), розмір гонорару адвоката визначено за почасовою ставкою оплати його роботи з розрахунку вартості 2000 гривень за одну годину роботи (п.4.1 договору).

Актом від 11.02.2025 про надання правової допомоги згідно з договором №59-1/12-24 сторони підтвердили вид правничої допомоги, витрачений на неї час, навели детальний опис робіт та обсяг наданих послуг, вартість яких склала 30000 гривень та обумовили відсутність претензій до адвоката з приводу виконаної роботи.

Щодо обсягу та вартості наданих послуг сторонами, крім того, складено розрахунок від 11.02.2025 сум судових витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки понесені потерпілою процесуальні витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30000 гривень підтверджені вищевказаними документами, суд визнає клопотання представника позивача ОСОБА_6 про їх стягнення з обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню.

При цьому суд відхиляє доводи сторони захисту про неналежне підтвердження повноважень представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 в частині заявлення цивільного позову та клопотання про відшкодування процесуальних витрат, оскільки його повноваження підтвердуються ордером від 05.12.2024 на надання правової (правничої) допомоги ОСОБА_4 в Ковельському міськрайонному суді Волинської області на підставі договору про надання правової допомоги № 29/05-24 від 06.05.2024 та договором №59-1/12-24 про надання правової допомоги від 12.12.2024, а усі процесуальні дії, у тому числі подання позову та клопотання про відшкодування процесуальних витрат вчинені в інтересах потерпілої.

Суд також не бере до уваги доводи сторони захисту про цивільну відповідальність за шкоду заподіяну потерпілій не обвинуваченого, а інших осіб - учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника (володільця) транспортного засобу «Каwasaki ЕХ 650» реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки вказані особи не є учасниками кримінального провадження, питання їх відповідальності виходить за межі розгляду цього кримінального провадження, водночас, суд розглянувши цивільно-правову вимогу потерпілої до обвинуваченого, на підставі вищезазначених норм права встановив вину останнього у кримінальному правопорушенні та завданні моральної шкоди, на підставі чого у межах відповідальності обвинуваченого вирішує заявлений цивільний позов.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) у загальній сумі 39539 грн. 68 коп. у кримінальному провадженні згідно з нормами ст.124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.369, 373-375 КПК України,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов?язки, передбачені статтею 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 компенсацію завданої моральної шкоди в сумі 237500 (двісті тридцять сім п?ятсот) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 процесуальні витрати з надання правової допомоги у сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 39539 (тринадцять дев?ять тисяч п?ятсот тридцять дев?ять) грн. 68 коп. процесуальних витрат, пов?язаних із залученням експертів.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2024.

Речові докази:

- автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, переданий ОСОБА_10 , - залишити у ОСОБА_10 ;

- мотоцикл марки «Каwasaki ЕХ 650», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_13 , що зберігається на спецмайданчику ГУНП у Волинській області за адресою: м.Ковель, вул.Заводська, 2А, - повернути власнику ОСОБА_13 ;

- оптичний носій інформації (диск CD+R) із відеозаписом (файлом), що стосується обставин дорожньо-транспортної пригоди, який зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000633 - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000633;

- історію хвороби неповнолітньої ОСОБА_4 № 4952д, яка зберігається в КП «ВОТМО захисту материнства і дитинства» - залишити у КП «ВОТМО захисту материнства і дитинства».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1