Справа № 450/5017/23 Провадження № 1-кп/450/193/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0000098 від 02.10.2023 р., відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, який не має на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей, працює на посаді робітника Комунального підприємства "ЕкоУстрій" Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області, не є особою з інвалідністю, не депутат, не адвокат, не нотаріус, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, військовозобов"язаний, не військовослужбовець, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 28.09.2023 р. о 22 год. 00 хв., перебуваючи на території подвір"я будинковолодіння АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого словесного кофлікту та на грунті неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_6 , умисно розпочав бійку і утримуючи в кулаці правої руки металевий ліхтарик наніс нею останьому декілька ударів, яких було не менше чотирьох, в область голови та обличчя. В подальшому ОСОБА_4 схопив за одяг ОСОБА_6 , витягнув його за межі території на проїзну частину дороги, де продовжував наносити кулаком цієї ж руки з ліхтариком удари в голову, яких було не менше трьох, внаслідок чого потерпілий впав на землю обличчям донизу. Після цього ОСОБА_4 перебуваючи зверху над ОСОБА_6 та утримуючи в кулаці правої руки металевий ліхтарик наніс нею потерпілому в область голови декілька ударів, яких було не менше п"яти. Внаслідок нанесених ударів потерпілий ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, а саме умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою виннуватість у вчиненому не визнав та пояснив, що 28.09.2023 р. близько 22 год. 00 хв. він на належному їх сім"ї автомобілі, яким керувала його дружина ОСОБА_8 , повертався додому. В салоні він знаходився у якості пасажира, а також разом з ними був їх внук. Заїхавши на вул.Партизанську, ширина дороги якої розрахована лише на один автомобіль, він побачив припаркований транспортний засіб, який належить свідку ОСОБА_9 . Оскільки вони не могли проїхати, то він вийшов з салону автомобіля на вулицю і покликав свідка ОСОБА_9 , який знаходився на території будинковолодіння АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_6 . Здійснивши посадку за кермо автомобіля свідок ОСОБА_9 розпочав здійснювати заїзд на територію вказаного будинковолодіння, а він йому рухами та словами допомагав звільнити проїзну частину АДРЕСА_1 . В цей час з будинку вийшов потерпілий ОСОБА_6 , у якого на голові був ввімкнений ліхтарик, який розпочав самостійно рухами і словами керувати паркуванням автомобіля належного ОСОБА_9 . Він зробив потерпілому зауваження, оскільки такий неправильно керував рухами і словами паркуванням автомобіля належного ОСОБА_9 . Після цього потерпілий ОСОБА_6 звернувся до нього з нецензурними словами, на що він зробив йому зауваження. В цей час з будинку вийшла дружина потерпілого ОСОБА_10 , яка разом з чоловіком почали звертатись до нього на "ти". Крім цього, потерпілий ОСОБА_6 з ліхтариком на голові світив йому в очі. Він звернувся до ОСОБА_10 і сказав їй "Іди геть звідси", а потерпілому ОСОБА_6 повідомив, щоб він не світив йому ліхтариком в очі. Окрім ліхтарика на голові у потерпілого ОСОБА_6 , останній мав ще один ліхтарик, який тримав у руці. В подальшому потерпілий ОСОБА_6 ногою або рукою з ліхтариком ніс йому удар в руку, а також удари по тілу. Опинившись за межами території будинковолодіння, а саме на проїзній частині дороги, він разом з потерпілим впали на землю і сторонні особи їх відтягували один від одного. Лівою рукою він вирвав ліхтарик з лівої руки потерпілого ОСОБА_6 . Під час описаних подій потерпілий ОСОБА_6 застосовував щодо нього перцевий балончик, а коли їх розняли всі присутні особи, то останній звернувся до нього, щоб він віддав йому ліхтарик. Надалі він з дружиною та внуком зайшли до свого будинку, а через деякий час побачили, що до потерпілого ОСОБА_6 приїхав автомобіль швидкої допомоги і працівники поліції. Він та його дружина звернулись до медичних працівників з метою надання їм кваліфікованої допомоги з приводу отримання ними тілесних ушкоджень. Медичні працівники їм відмовили у наданні будь-якої допомоги. Після цього вони звернутись на лінію "103". Під час описаних подій в стані алкогольного сп"яніння він не перебував та потерпілому ОСОБА_6 ударів не наносив, однак під час штовханини міг його неумисно зачепити. До цих подій у нього з тестем потерпілого ОСОБА_6 був конфлікт щодо земельної ділянки, який вирішувався судом в цивільному порядку. З свідком ОСОБА_9 , який є колегою його сина, у нього дружні стосунки.

Незважаючи на заперечення своє винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність стверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , даними в судовому засіданні про те, що 28.09.2023 р. близько 22 год. 00 хв. він перебував на території будинковолодіння АДРЕСА_2 . До нього приїхав автомобілем його колега ОСОБА_9 , який припаркував транспортний засіб на вул.Партизанській, ширина дороги якої розрахована лише на один автомобіль. Через деякий час він почув на вулиці крик обвинуваченого ОСОБА_4 , який вимагав забрати з проїзної частини автомобіль свідка ОСОБА_9 , оскільки його сім"я не могла проїхати належним їм транспортним засобом. Після цього свідок ОСОБА_9 заїхав своїм автомобілем до нього на подвір"я, а також на територію його будинковолодіння зайшов обвинувачений ОСОБА_4 , який не припиняв сварку, зірвав з його голови ліхтарик і стиснувши такий в кулаці правої руки наносив йому удари у кількості не менше трьох в область голови. В цей час з будинку вийшла його дружина ОСОБА_10 , яка звернулась до обвинуваченого ОСОБА_4 з проханням вийти за межі території будинковолодіння. Обвинувачений ОСОБА_4 штовхнув його дружину. В подальшому він взяв з належного йому автомобіля перцевий балончик, який застосував до обвинуваченого ОСОБА_4 направивши потік газу в обличчя останнього. Надалі обвинувачений ОСОБА_4 схопив його за одяг та витягнув за межі території на проїзну частину дороги, де продовжував наносити кулаком цієї ж руки з ліхтариком удари в голову, внаслідок чого він впав на землю обличчям донизу. Перебуваючи зверху над ним, а саме сидячи на спині, обвинувачений ОСОБА_4 утримуючи в кулаці правої руки металевий ліхтарик наносив йому в область голови, зокрема затилку, удари, яких було не менше п"яти. Під час цих подій його дружина і свідок ОСОБА_9 відтягували від нього обвинуваченого ОСОБА_4 . Після спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, він з дружиною викликали швидку допомогу і працівників поліції, останнім з яких ОСОБА_4 видав належний йому ліхтарик. Обвинувачений ОСОБА_4 проживає з ним по сусідству, перебуває у неприязних відносинах з членами його родини, оскільки раніше побив тестя, зокрема батька дружини;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , даними в судовому засіданні про те, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_6 28.09.2023 р. близько 22 год. 00 хв. вона перебувала в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 . До її чоловіка приїхав автомобілем його колега ОСОБА_9 , який припаркував транспортний засіб на вул.Партизанській, ширина дороги якої розрахована лише на один автомобіль. Почувши на вулиці крик вона вийшла на подвір"я, де побачила припаркований автомобіль свідка ОСОБА_9 , а також обвинуваченого ОСОБА_4 , який зірвав з голови потерпілого ОСОБА_6 ліхтарик і стиснувши такий в кулаці правої руки наносив йому удари, яких було більше ніж три в область голови, приблизно чотири. Вона звернулась до обвинуваченого ОСОБА_4 з проханням вийти за межі території будинковолодіння, після чого він схопив її за руку і штовхнув. В подальшому її чоловік взяв з належного йому автомобіля перцевий балончик, який застосував до обвинуваченого ОСОБА_4 направивши потік газу в обличчя останнього. Надалі обвинувачений ОСОБА_4 схопив її чоловіка за одяг та витягнув за межі території на проїзну частину дороги, де продовжував наносити кулаком цієї ж руки з ліхтариком удари в голову, яких було не менше трьох, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 впав на землю обличчям донизу. Перебуваючи зверху над ОСОБА_6 , а саме сидячи на спині, обвинувачений ОСОБА_4 утримуючи в кулаці правої руки металевий ліхтарик наносив потерпілому в область голови, зокрема затилку, удари. Під час цих подій вона і свідок ОСОБА_9 відтягували від потерпілого ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_4 . Після спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченим, вона з чоловіком викликали швидку допомогу і працівників поліції, останнім з яких ОСОБА_4 видав належний потерпілому ліхтарик;

-показаннями свідка ОСОБА_9 , даними в судовому засіданні про те, що 28.09.2023 р. близько 22 год. 00 хв. він приїхав належним йому автомобілем до свого колеги ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 . Транспортний засіб він припаркував на вул.Партизанській, ширина дороги якої розрахована лише на один автомобіль. Через деякий час він почув на вулиці крик ОСОБА_4 , який вимагав забрати з проїзної частини його автомобіль, оскільки сім"я обвинуваченого не могла проїхати належним їм транспортним засобом за кермом якого знаходилась особа жіночої статі. Після цього він заїхав своїм автомобілем на подвір"я вказаного будинковолодіння, а належний родині обвинуваченого транспортний засіб, за кермом якого знаходилась особа жіночої статі, поїхав далі по вул.Партизанській. Також на територію будинковолодіння АДРЕСА_2 зайшов обвинувачений ОСОБА_4 , який не припиняв сварку, зірвав з голови потерпілого ліхтарик і стиснувши такий в кулаці правої руки наносив ОСОБА_6 удари у кількості не менше трьох-чотирьох в область голови. В цей час з будинку вийшла дружина потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_10 , яка звернулась до обвинуваченого ОСОБА_4 з проханням вийти за межі території будинковолодіння. Обвинувачений ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_10 . В подальшому потерпілий взяв з належного йому автомобіля перцевий балончик, який застосував до обвинуваченого ОСОБА_4 направивши потік газу в обличчя останнього. Надалі обвинувачений ОСОБА_4 схопив потерпілого за одяг та витягнув за межі території на проїзну частину дороги, де продовжував наносити кулаком цієї ж руки з ліхтариком удари в голову, яких було не менше трьох, внаслідок чого ОСОБА_6 впав на землю обличчям донизу. Перебуваючи зверху над ОСОБА_6 , а саме сидячи на спині, обвинувачений ОСОБА_4 утримуючи в кулаці правої руки металевий ліхтарик наносив потерпілому в область голови, зокрема затилку, удари, яких було не менше п"яти. Під час цих подій він і свідок ОСОБА_10 відтягували від потерпілого ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_4 . Після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим, ОСОБА_6 з дружиною ОСОБА_10 викликали швидку допомогу і працівників поліції. Жодних ударів і тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 обвинуваченому ОСОБА_4 не наносив та не спричинив. З обвинуваченим ОСОБА_4 він перебуває у хороших відносинах, оскільки багато років товаришує з його сином. Потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 великий проміжок часу не спілкувались між собою, оскільки знаходились у неприязних відносинах;

-рапортами працівників поліції від 28.09.2023 р. та 29.09.2023 р., згідно яких встановлено спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 сусідом ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 ;

-консультаційним висновком спеціаліста Комунального некомерційного підприємства "1 територіальне медичне об"єднання м.Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона", згідно якого 29.09.2023 р. о 00 год. 57 хв. оглянуто потерпілого ОСОБА_6 , якому встановлено діагноз закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забійні садна обличчя та волосистої частини голови, які спричинено під час побиття сусідом;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.10.2023 р., згідно якого ОСОБА_6 просить прийняти міри до сусіда ОСОБА_4 , який 28.09.2023 р. близько 22 год. 00 хв. спричинив йому тілесні ушкодження за адресою АДРЕСА_2 , що змусило його звернутись за медичною допомогою у Комунальне некомерційне підприємство "1 територіальне медичне об"єднання м.Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона";

-реєстрацією заяви та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.10.2023 р., згідно якого встановлено отримання звернення ОСОБА_6 щодо протиправних дій ОСОБА_4 ;

-протоколом огляду місця події від 02.10.2023 р. з фототаблицею, згідно яких ОСОБА_4 добровільно видав ліхтарик чорного кольору марки "sofirn" HS40, який належить потерпілому ОСОБА_6 ;

-висновком експерта №74/2023 судово-медичної експертизи, яка проведена з врахуванням консультаційного висновку Комунального некомерційного підприємства "1 територіальне медичне об"єднання м.Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона" і огляду ОСОБА_6 , розпочата 02.10.2023 р. та закінчена 03.10.2023 р., згідно якого встановлено, що у потерпілого виявлено один синець в правій навколоорбітальній ділянці, один синець правої вушної раковини, один синець в тім"яній ділянці голови, по одному садну на правому і лівому лікті, одне садно на правому коліні, ЗЧМТ, струс головного мозку, забійні садна обличчя та волосистої частини голови, які виникли: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синці - по механізму удару, садна - по механізму удару-тертя від дії тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким, зокрема, могли бути руки, зі стиснутим стороннім предметом, ноги та інші сторонні предмети, можуть відповідати вказаному часу і обставинам виникнення, а саме від побиття 28.09.2023 р. та відносяться: виявлені синці та садна - до легких тілесних ушкоджень, діагностована закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку за ознакою тривалості розладу здоров"я відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я. Встановлено не менше шести точок прикладання травмуючої сили. Виявлені тілесні ушкодження не є характерними для виникнення внаслідок одномоментного падіння на площину з прискоренням чи без такого;

-протоколом проведення слідчого експерименту із відеозаписом від 06.10.2023 р. з потерпілим ОСОБА_6 , які відповідають його показанням наданим в суді;

-протоколом проведення слідчого експерименту із відеозаписом від 06.10.2023 р. з свідком ОСОБА_10 , які відповідають її показанням наданим в суді;

-протоколом проведення слідчого експерименту із відеозаписом від 06.10.2023 р. з свідком ОСОБА_9 , які відповідають його показанням наданим в суді.

В судовому засіданні прокурор відмовився від клопотання про допит свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і зі згоди сторін кримінального провадження, така відмова прийнята судом.

Протокольною ухвалою від 20.02.2025 р. відмовлено у задоволенні усного клопотання захисника ОСОБА_5 про виклик судово-медичного експерта ОСОБА_13 для роз"яснення його висновку №74/2023 р., оскільки таке належним чином не обгрунтовано, а даний висновок є зрозумілим для суду.

Незважаючи на заперечення своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , який на стадії досудового розслідування скористався ст.63 Конституції України, не бажав давати показання та скористатись послугами адвоката, обраний ним та його захисником спосіб захисту, які просили закрити кримінальне провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, його винність доведена наведеними вище доказами, які досліджені судом.

Надані ним показання є надуманими, суперечливими і безпідставними, спростовуються зібраними та дослідженими доказами, і свідчать про намагання та спробу ухилитись обвинуваченим ОСОБА_4 від належної кримінальної відповідальності.

Його покликання на неправдиві показання свідка ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження, оскільки такі є логічними і послідовними, а також стверджуються наведеними та дослідженими судом доказами, в тому числі показаннями свідка ОСОБА_10 і потерпілого ОСОБА_6 .

Показання свідка ОСОБА_8 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 і повідомила, що жодних тілесних ушкоджень її чоловік ОСОБА_6 не спричиняв, спростовуються показаннями як свідка ОСОБА_9 , який вказував, що належний родині обвинуваченого транспортний засіб, за кермом якого знаходилась особа жіночої статі, поїхав далі по вул.Партизанській, так і свідка ОСОБА_10 та потерпілого, які стверджували про відсутність такої під час описаних подій.

Подані 07.08.2025 р. захисником ОСОБА_5 письмові докази, зокрема заяви обвинуваченого та його дружини ОСОБА_8 від 02.10.2023 р. про вчинення кримінального правопорушення особою ОСОБА_6 , які адресовані ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області, консультаційний висновок спеціаліста Комунального некомерційного підприємства "1 територіальне медичне об"єднання м.Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона", згідно якого 02.10.2023 р. о 12 год. 52 хв. оглянуто ОСОБА_4 , якому встановлено діагноз закритий перелом головки ІІІ п"ясткової кістки правої кисті з допустимим стоянням кісткових фрагментів, не можуть бути належними доказами спричинення йому тілесних ушкоджень 28.09.2023 р. о 22 год. 00 хв., оскільки проміжок часу між подією та виявленням таких становить майже 4 доби.

Ухвалою від 07.08.2025 р. судом відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Що стосується мотивів виступу в дебатах захисника ОСОБА_5 про визнання письмових доказів неналежними і недопустимими, а саме консультаційного висновку спеціаліста Комунального некомерційного підприємства "1 територіальне медичне об"єднання м.Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона", згідно якого 29.09.2023 р. о 00 год. 57 хв. оглянуто потерпілого ОСОБА_6 , висновку експерта №74/2023 судово-медичної експертизи, яка розпочата 02.10.2023 р. та закінчена 03.10.2023 р., слідчих експериментів із відеозаписом від 06.10.2023 р., то суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому, системний аналіз ст.89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець поділяє ознаки недопустимості доказів на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Існують також умовно недопустимі докази, допустимість чи недопустимість яких визначається судом у кожному конкретному випадку в залежності від встановлених обставин кримінального провадження. Саме тому, процесуальну конструкцію "очевидна недопустимість доказу", слід розглядати крізь призму положень інституту доказового права у його нерозривному зв"язку з кримінально процесуальними правовідносинами.

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова ККС ВС від 29.09.2020 р. у справі № 601/1143/16).

В контексті такого елементу допустимості доказів як належний процесуальний порядок отримання доказів, суд додатково звертає увагу, що метою встановлення та дотримання такого порядку є насамперед (1) унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини в ході збирання (отримання) доказів та (2) забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.

У зв"язку із цим, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи (2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Із врахуванням зазначеного, саме різні критерії визнання доказів недопустимими, які наведені вище, обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості: (1) під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу (частина 4 статті 87, частина 2 статті 89 КПК України) - у випадках, коли: 1) такі докази, отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і 2) їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду; (2) у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (частина 1 статті 89 КПК України) - якщо при отриманні доказів допущено процесуальні порушення, які: 1) тягнуть інші порушення прав людини та потребують оцінки на підставі всієї сукупності доказів; 2) зумовлюють сумніви у достовірності здобутих відомостей та суд має вирішити питання щодо можливості усунення вказаного сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів. У разі, якщо б була можливість визнати доказ недопустимим лише на підставі формального порушення порядку його отримання без співставлення його з іншими доказами, не було б необхідності передбачати в КПК України вирішення цього питання саме у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини і використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі частин 1-3 статті 87 КПК України. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК України, саме по собі не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі частини 1 статті 87 КПК України (правова позиція, викладена ККС ВС у постановах від 08.10.2019 р. у справі №639/8329/14-к та від 12.11.2019 р. у справі №236/863/17).

При визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу (постанова ККС ВС від 25.09.2018 р. у справі №210/4412/15-к). Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з"ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення (постанова ККС ВС від 05.08.2020 р. у справі №334/5670/18).

Судом встановлено, що висновком експерта №74/2023 судово-медичної експертизи, яка проведена з врахуванням консультаційного висновку Комунального некомерційного підприємства "1 територіальне медичне об"єднання м.Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона" і огляду ОСОБА_6 , розпочата 02.10.2023 р. та закінчена 03.10.2023 р., у потерпілого виявлено один синець в правій навколоорбітальній ділянці, один синець правої вушної раковини, один синець в тім"яній ділянці голови, по одному садну на правому і лівому лікті, одне садно на правому коліні, ЗЧМТ, струс головного мозку, забійні садна обличчя та волосистої частини голови. Вказані тілесні ушкодження виникли: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синці - по механізму удару, садна - по механізму удару-тертя від дії тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким, зокрема, могли бути руки, зі стиснутим стороннім предметом, ноги та інші сторонні предмети, можуть відповідати вказаному часу і обставинам виникнення, а саме від побиття 28.09.2023 р. та відносяться: виявлені синці та садна - до легких тілесних ушкоджень, діагностована закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку за ознакою тривалості розладу здоров"я відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я. Встановлено не менше шести точок прикладання травмуючої сили. Виявлені тілесні ушкодження не є характерними для виникнення внаслідок одномоментного падіння на площину з прискоренням чи без такого.

Таким чином, у спосіб огляду потерпілого ОСОБА_6 та з врахуванням консультаційного висновку Комунального некомерційного підприємства "1 територіальне медичне об"єднання м.Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона", судово медичним експертом встановлено, що виявлені синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, а діагностована закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку за ознакою тривалості розладу здоров"я відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.

При цьому, діагностована закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я за ознакою тривалості розладу здоров"я.

Відсутність у висновку експерта №74/2023 судово-медичної експертизи словосполучення "понад шести днів", яка на переконання суду вказана (замінена) словосполученням "за ознакою тривалості розладу здоров"я", не може свідчити про відсутність легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.

Мотиви захисника ОСОБА_5 про визнання слідчих експериментів із відеозаписом від 06.10.2023 р. неналежними і недопустимими письмовими доказами, оскільки такі проведені у світлу пору дня та без участі обвинуваченого ОСОБА_4 , не знайшли свого підтвердження.

Слідчі експерименти із відеозаписом від 06.10.2023 р. проведені з дотриманням вимог ст.240 КПК України, яка не визначає необхідний час для перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також обов"язкової присутності ОСОБА_4 , підозра якому вручена 12.10.2023 р.

Отже, клопотання сторони захисту про визнання письмових доказів неналежними і недопустимими, а саме консультаційного висновку спеціаліста Комунального некомерційного підприємства "1 територіальне медичне об"єднання м.Львова" ВП "Лікарня Святого Пантелеймона", згідно якого 29.09.2023 р. о 00 год. 57 хв. оглянуто потерпілого ОСОБА_6 , висновку експерта №74/2023 судово-медичної експертизи, яка розпочата 02.10.2023 р. та закінчена 03.10.2023 р., слідчих експериментів із відеозаписом від 06.10.2023 р., не підлягає задоволенню.

Аналізуючи наведені вище докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також в сукупності всі зібрані докази, з точки зору їх достатності та взаємозв"язку, приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, відсутність пом"якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, особу винуватого, який раніше не судимий, одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, працює на посаді робітника Комунального підприємства "ЕкоУстрій" Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області і зі слів його захисника отримує надто низький дохід (заробітну плату), які не покривають витрати його сім"ї, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліках, не є особою з інвалідністю, не досяг пенсійного віку, не є військовослужбовцем строкової служби, посередньо характеризується по місцю народження, реєстрації і проживання, та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п.38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п.п.34, 41 рішення "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Речові докази, а саме медичну документацію потерпілого, яка з його слів йому повернута органом досудового розслідування, слід вважати повернутою ОСОБА_6 ; ліхтарик чорного кольору марки "sofirn" HS40 слід повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Арешти майна, процесуальні витрати та запобіжний захід відсутні.

Що стосується заявленого потерпілим цивільного позову, який ОСОБА_6 підтримав повністю, а обвинувачений ОСОБА_4 не визнав, суд приходить до наступного висновку.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що вчиненим кримінальним правопорушенням йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., яка зумовлена фізичним болем та стражданнями через ушкодження здоров"я, душевними хвилюваннями пережитими у зв"язку із саднами, гематомами обличчя і спричиненням різкої зміни налагодженого ритму життя, приниженні честі, гідності та ділової репутації. Зазначив, що при визначенні моральної шкоди необхідно врахувати цинізм і особливу зухвалість обвинуваченого ОСОБА_4 , який після вчинення кримінального правопорушення своєї вини не визнає, намагається звинуватити у конфлікті його самого та жодних вибачень не висловлював, як і не має наміру примиритись. Поданий ним цивільний позов підтримав повністю, з мотивів, які викладені у такому, та просив його задовольнити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 мотивований спричиненням йому моральної шкоди, яка зумовлена кримінально-протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема нанесенням тілесних ушкоджень у виді одного синця в правій навколоорбітальній ділянці, одного синця правої вушної раковини, одного синця в тім"яній ділянці голови, по одному садну на правому та лівому лікті, одного садна на правому коліні, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, у зв"язку із чим у нього виникли фізичні болі, страждання через ушкодження здоров"я, душевні хвилювання і переживання у зв"язку із саднами та гематомами обличчя, різка зміна налагодженого ритму життя, приниження честі, гідності і ділової репутації. Долучено роздруківки фотографій та довідку з місця роботи. На виконання вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України зазначено, що орієнтований розрахунок суми судових витрат становить 20000 грн., які складаються на професійну правничу допомогу.

Захисником ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого вказала, що докази заподіяння потерпілому моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. відсутні, оскільки підтвердження звернення ОСОБА_6 за психологічною допомогою суду не надано, останній не перебував на лікарняному та кожного дня їздив по справах автомобілем. Крім цього, із долучених до матеріалів позовної заяви роздруківок фотографій вбачається, що такі здійснено на природі поблизу кемпінгових наметів, що дає можливість припустити проведення позивачем дозвілля на природі, а не наявністю у нього страждань. Вказала, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту спричинення йому моральної шкоди з вини відповідача, зокрема наявністю причинного зв"язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача, як і вини останнього в її заподіянні. Окрім наведеного, заявлена ОСОБА_6 моральна шкода значно перевищує ліміт відповідальності, який передбачений інкримінованою ОСОБА_4 ч.2 ст.125 КК України та не є співмірною відповідно до наявних обставин справи. В судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 працює на посаді робітника Комунального підприємства "ЕкоУстрій" Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області і отримує надто низький дохід (заробітну плату), які не покривають витрати його сім"ї.

Представником ОСОБА_7 подано відповідь на відзив, згідно мотивів якого вказав, що наведені у відзиві на позовну заяву мотиви є необґрунтованими та безпідставними. Наявність фотографій, на яких ОСОБА_6 перебуває на природі поблизу кемпінгових наметів свідчить не про перебування на дозвіллі, а про необхідність переховуватись від засуджуючих поглядів випадкових свідків та знайомих, у зв`язку із завданими останньому тілесними ушкодженнями та понівеченим обличчям.

Суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 з наступних підстав.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В силу ст.128 КПК України, враховуючи неврегульованість кримінально-процесуальним законом процесуальних відносин між сторонами, що виникли у зв"язку з цивільним позовом, до них підлягають застосуванню норми Цивільно-процесуального законодавства України.

Частиною 1 ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи спричинення потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та психічних переживаннях, фізичному болі, отриманням негативних емоцій внаслідок необхідністю залучення його до слідчих дій і судового процесу, порушенням звичного устрою та ритму життя, усвідомлення неправомірності дій обвинуваченого, приниженні честі, гідності і ділової репутації, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, а саме в сумі 15000,00 грн., що в цілому відповідає вимогам розумності та справедливості заподіянню такої і можливості сплатити ОСОБА_14 з врахуванням його особи.

При цьому, суд не бере до уваги покликання захисника ОСОБА_5 про відсутність доказів, що підтверджують заподіяння потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди, оскільки встановлені у справі факти понівечення обличчя та пов"язані з цим тривалі наслідки, що супроводжувалися процесом загоєння, об"єктивно спричиняють негативний вплив на психоемоційний стан особи. Такий вплив зумовлений, зокрема, неможливістю потерпілого протягом тривалого часу повернутися до звичного способу життя, а також вимушеним сприйняттям його зміненого зовнішнього вигляду оточенням, що супроводжувалося проявами упередженого або зневажливого ставлення з боку інших осіб.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких відносяться витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов"язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов"язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов"язана зі справою.

У відповідності до висновку, викладеного у п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.10.2022 р. у справі №753/10228/20, провадження №51-5868км21).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23.01.2014 р. у справі "East/West Alliance Limited проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов"язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, до яких належать, зокрема, і витрати на правову допомогу, що, у відповідності до ст.91 КПК України, є предметом доказування у кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених потерпілим витрат на професійну правничу допомогу надано договір №29/09 про надання правничої допомоги від 29.09.2023 р., додаток №1 до нього, платіжні інструкції та акт приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2025 р., згідно яких вбачається, що загальний розмір гонорару на професійну правничу допомогу визначено між потерпілим та його представником у фіксованому розмірі в сумі 20000,00 грн.

Однак, з огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються незначною кількістю нормативно-правових актів, стосовно них існує судова практика, складнощів щодо процесу доказування чи витребування доказів не виникало, зважаючи на ціну позову, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, принципу співмірності і розумності судових витрат, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним, а тому, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги те, що потерпілий отримував адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошову суму у розмірі 15000,00 грн., оскільки саме така сума буде відповідати принципу співмірності та розумності.

З врахуванням викладеного, судом повно та всебічно досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази, які з власної ініціативи суду здобувати заборонено вимогами КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 150 (ста п"ятдесяти) годин громадських робіт.

Речові докази, а саме медичну документацію, - вважати повернутою потерпілому ОСОБА_6 ; ліхтарик чорного кольору марки "sofirn" HS40 - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 заподіяну моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 15000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1