Справа № 953/695/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001451 від 18.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, із середньою спеціальною освітою, розлученого, має малолітню дитину 2014 року народження, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 08.02.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2024, приблизно о 13.30, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебував на території супермаркету «Рост», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 142-А, де побачив на стоянці велосипед, в корзині якого знаходився мобільний телефон марки Росо МЗ, модель М2010)19cg, синього кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в який влаштований флеш накопичувач марки Kingstone об`ємом 256 Гб., в чохлі із написом «Все буде Україна», який належить потерпілій ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 ,виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що на території України запроваджено режим воєнного стану (введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_7 № 64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_7 № 469/2024 від 23.07.2024 на всій території України), з метою особистого незаконного збагачення, діючи повторно, умисно, протиправно та незаконно, скориставшись тим, що за його діями сторонні особи не спостерігають, взяв, тим самим таємно викрав мобільний телефон марки Росо МЗ, модель М2010j19cg, синього кольору, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в який влаштований флеш накопичувач марки Kingstone об`ємом 256 Гб., в чохлі із написом «Все буде Україна», вартість якого, згідно висновку судово товарознавчої експертизи від 04.10.2024 № 7591 становить 4809,90 грн.

В подальшому ОСОБА_4 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, обернувши його на свою користь, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4809,90 грн.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитана в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв злочин саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст. 135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої до суду заяви просила розглядати справу без її участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нею не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`яснені положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 , своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого встановлено, що він розлучений, має малорлітнього сина, 2014 року народження, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, раніше судимий 08.02.2023 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєного та щире каяття, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що вироком Дзержинським районним судом м. Харкова від 08.02.2023 ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 185 КК України, а кримінальне правопорушення, що є предметом даного судового розгляду, скоїв після ухвалення зазначеного вироку, суд призначає остаточне покарання ОСОБА_4 , керуючись ст. 71 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При призначенні остаточного покарання немає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та вимог статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).

Визначаючи покарання суд враховує, що воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, при цьому скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2024 на майно, у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково покарання, що не відбуте ОСОБА_4 за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2023 року і остаточно призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обчислювати з дня його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у даному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судово товарознавчої експертизи № 7591 від 04.10.2024 у розмірі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 84 коп.

Після набрання вироком законної сили, речові докази: мобільний телефон марки Poco М3, блакитного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , в чохлі, в якому влаштований флеш накопичувач марки Kingstone, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити в розпоряженні потерпілої, скасувавши з них арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2024 справа № 953/8651/24.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 - в той же строк з моменту вручення йому копії цього вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1