Справа № 368/763/20
провадження № 1-кп/368/26/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000321 від 18.07.2019 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Миронівського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, освіта професійно-технічна, військовослужбовця, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення - прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4

представника потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

цивільного позивача ОСОБА_8

- сторони захисту

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

До Кагарлицького районного суду Київської області звернувся із клопотанням захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 та просить суд звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та кримінальне провадження закрити у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, обґрунтовуючи клопотання наступним.

На розгляді Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження № 368/763/20 стосовно ОСОБА_3 .

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 18 липня 2019 року, близько 11 год. 35 хв. керуючи автомобілем «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись другорядною дорогою, сполученням Миронівка-Кагарлик, поза межами населених пунктів, наближаючись до нерегульованого перехрестя Миронівка-Кагарлик з головною дорогою Бендюгівка-Київ, порушуючи вимоги п. 1.3, п.1.5, п.2.2, п.2.3 «б», п.10.1, п.16.3, не переконавшись, що його рух буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не зупинив автомобіль, та не надав переваги в русі транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, виїхав на перехрестя, де вчинив зіткнення з автомобілем «OPEL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 який рухався по головній дорозі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажири автомобіля ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Покарання відповідно до санкції даної статті станом на липень 2019 року передбачає штраф від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно до ч. 4 ст. 12 КК України - нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно до п. 3 ч. 1 статті 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

Пунктом 2, частини 1, статті 49 КК України - передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Із часу скоєння ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке йому інкримінується минуло більше п`яти років.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Зазначена позиція сторони захисту узгоджується із правової позицією викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 521/8873/18.

ОСОБА_3 добросовісно виконував свої процесуальні обов`язки як під час досудового розслідування так і судового розгляду справи, не ухилявся від слідства та суду.

Таким чином наявні правові підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_3 , обізнаний про те, що звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не носить реабілітуючого характеру, згоден зі звільненням від відповідальності з підстав закінчення строків давності.

В судовому засіданні прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження. Про те, що це є нереабілітуючою обставиною він знає.

Представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 щодо клопотання захисник обвинуваченого покладається на погляд суду.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Представник цивільного відповідача в особі Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Цивільний позивач ОСОБА_8 щодо клопотання захисник обвинуваченого покладається на погляд суду.

Заслухав клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 та думку інших учасників щодо клопотання, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2, 3 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України (станом на 18.07.2019 р.), залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст.. 12 КК України станом на 18.07.2019 р. відноситься до невеликої тяжкості і санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , був вчинений 18.07.2019 р., з цього часу минуло більше трьох років, перебіг строків давності не переривався і не зупинявся, тобто є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.. 49 КК України.

Відповідно до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло відповідні строки з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.

Будь-яких даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався з підстав, зазначених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься у п. 1 Постанови Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності № 12 від 23.12.2005р., звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, оскільки обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ст. 285 КПК України встановлено, що особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження: досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 285/2238/17 від 19.02.2019р., № 185/7934/13 від 27.02.2018р., № 456/3557/17 від 07.02.2020р., № 754/10717/17 від 16.12.2019р., № 202/3148/16 від 17.09.2019р. та № 287/359/15 від 29.05.2019р.

У постанові від 18.02.2025р. у справі № 712/8174/23 Верховний Суд виснував, що у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 скористався своїм правом щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та має право на таке звільнення, а суд, в свою чергу, роз`яснив обвинуваченому його право на звільнення від кримінальної відповідальності та юридичні наслідки щодо реалізації цього права, в тому числі, і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і обвинуваченим надано згоду на звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав, суд приходить висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 підлягає задоволенню.

Що стосується цивільних позовів, слід зазначити наступне.

Ст. 129 КПК України передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні, а саме: ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст.326 КПК України, суд залишає позов без розгляду.

Тобто, КПК України не передбачено вирішення цивільного позову одночасно із вирішенням питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд об`єктивно позбавлений можливості закінчити розгляд справи та встановити винність або ж невинуватість ОСОБА_3 .

Виходячи з викладеного суд позбавлений можливості розглянути та вирішити цивільні позови ОСОБА_6 , представник цивільного позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_8 , представник цивільного позивача ОСОБА_7 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та ОСОБА_8 , представник цивільного позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, тому їх слід залишити без розгляду, роз`яснивши їхнє право звернення з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.

17 червня 2020 року Велика Палата дійшла таких висновків: суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Об`єднана палата 12 вересня 2022 року вирішила, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК:

процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, узагальнено позиції Верховного Суду можна сформулювати таким чином:

питання про розподіл процесуальних витрат має бути вирішено при ухваленні будь-якого рішення, яким закінчується розгляд справи, у тому числі рішенні про звільнення від кримінальної відповідальності;

процесуальні витрати не можуть бути відшкодовані в порядку цивільного судочинства і, таким чином, правила частини 7 статті 128 КПК, які дають можливість пред`явити позов у разі залишення його без розгляду, не поширюються на процесуальні витрати;

витрати органів досудового розслідування не можуть бути стягнуті з особи, звільненої від відповідальності.

Отже, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз, а саме: вартість проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1993 від 01.11.2019 р. в сумі 1570,10 грн., вартість проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1992 від 01.11.2019 р. в сумі 1570,10 грн., вартість проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/198 від 26.03.2020 р. в сумі 1570,10 грн., вартість проведеної авто товарознавчої експертизи № 13-3/153 від 22.05.2020 в сумі 2615,20 грн., вартість проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1610 від 13.07.2020 р. в сумі 1307,60 грн. віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284-288, 369-372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000321 від 18.07.2019 року стосовно ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності провадженням закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по кримінальному провадженню: (т. 2 а.с. 29) автомобіль «ЗАЗ», модель «ТF698R», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який передано на зберігання ОСОБА_3 , після набрання ухвали законної сили - залишити ОСОБА_3 ; (т. 2 а.с. 29) автомобіль «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_8 , після набрання ухвали законної сили - залишити ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані з залученням експертів, а саме: вартість проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1993 від 01.11.2019 р. в сумі 1570,10 грн., вартість проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1992 від 01.11.2019 р. в сумі 1570,10 грн., вартість проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/198 від 26.03.2020 р. в сумі 1570,10 грн., вартість проведеної авто товарознавчої експертизи № 13-3/153 від 22.05.2020 в сумі 2615,20 грн., вартість проведеної судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1610 від 13.07.2020 р. в сумі 1307,60 грн., віднести на рахунок держави.

Цивільний позов ОСОБА_6 , представник цивільного позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу ОСОБА_6 право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_8 , представник цивільного позивача ОСОБА_7 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу ОСОБА_8 право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу ОСОБА_5 право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду

Цивільний позов ОСОБА_8 , представник цивільного позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу ОСОБА_8 право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Копію ухвали учасникам кримінального провадження вручити негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1