У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Пушкіново, Виноградівський район, Закарпатська область, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000014, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000014, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025.

На обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 06.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з постанови Кабінету Міністрів України №953 від 05.09.2023 «Деякі питання пропуску та обліку гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану» пропуск гуманітарної допомоги через митний кордон України та її митне оформлення здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон України (крім випадку, встановленого пунктом 19 цього Порядку) без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності шляхом подання декларації у спосіб, визначений цим Порядком.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» гуманітарна допомога цільова адресна безоплатна допомога у грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами з мотивів гуманності отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують допомоги у зв`язку із соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, скрутним фінансовим становищем, введенням воєнного або надзвичайного стану, виникненням надзвичайної ситуації або тяжкою хворобою конкретної фізичної особи, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Так, у період воєнного стану у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, спрямований на отримання прибутку, шляхом продажу ввезених на територію України як гуманітарної допомоги автомобілів.

Зокрема, у невстановлений час та місці ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 3, 12 Закону України «Про гуманітарну допомогу» та постанови Кабінету Міністрів України №953 від 05.09.2023, організував отримав у своє розпорядження ввезені в Україну в якості гуманітарної допомоги транспортні засоби, а саме: автомобіль марки «FIAT», моделі «Ducato 2.8 TD», 2006 року випуску, об`єм двигуна 2800 см3, паливо дизель, VIN код: НОМЕР_1 », автомобіль марки «NISSAN», моделі «X-TRAIL», 2006 року випуску, об`єм двигуна 2184 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_2 », автомобіль марки «NISSAN», моделі «TERRANO», 2003 року випуску, об`єм двигуна 2953 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_3 », автомобіль марки «NISSAN», моделі «NAVARA», 2005 року випуску, об`єм двигуна 2488 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_4 », автомобіль марки «MAZDA», моделі «B2500», 2004 року випуску, об`єм двигуна 2500 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_5 ». В митних деклараціях було зазначено особу яка здійснює декларування ОСОБА_8 , водій ОСОБА_9 , відправник ОСОБА_8 , отримувач благодійна організація «Благодійний фонд «Дипломатичний корпус», код ЄРПОУ 45328388, м. Виноградів, вул. Північна, буд. 27.

Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконний продаж вказаних транспортних засобів, ОСОБА_4 розмістив вказані транспортні засоби за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та почав їх реалізовувати іншим особам.

У подальшому, 09.06.2024, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , надав для огляду ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «X-TRAIL», 2006 року випуску, об`єм двигуна 2184 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_2 », після чого ОСОБА_10 передала ОСОБА_4 за вказаний транспортний засобі грошові кошти у розмірі 5500 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 09.06.2024 220845 грн).

Середня ринкова ціна розмитненого транспортного засобу марки «NISSAN», моделі «X-TRAIL», 2006 року випуску, об`єм двигуна 2184 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_2 », становить 311190 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел на продаж транспортних засобів, які ввезені в якості гуманітарної допомоги, 16.01.2025 за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Міжлісне, вул. Садова, буд. 10, ОСОБА_4 надав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 для огляду транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «TERRANO», 2003 року випуску, об`єм двигуна 2953 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_3 », транспортний засіб марки «MAZDA», моделі «B2500», 2004 року випуску, об`єм двигуна 2500 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_5 », та транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «NAVARA», 2005 року випуску, об`єм двигуна 2488 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_4 », та в ході розмови з останнім, отримали від нього інформацію з приводу продажу вказаних транспортних засобів, які ввезені в якості гуманітарної допомоги, із зазначенням їх вартості та загальних характеристик.

Надалі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 транспортували транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «NAVARA», 2005 року випуску, об`єм двигуна 2488 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_4 », до м. Збараж та за домовленістю з ОСОБА_4 останні після огляду транспортного засобу у м. Збараж передали ОСОБА_4 за вказаний транспортний засіб грошові кошти у розмірі 6500 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 16.01.2025 274728 грн).

Середня ринкова ціна розмитненого транспортного засобу марки «NISSAN», моделі «NAVARA», 2005 року випуску, об`єм двигуна 2488 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_4 », становить 369870 грн.

У подальшому, 05.03.2025, ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_4 та повідомив про необхідність купівлі від нього транспортного засобу марки «MAZDA», моделі «B2500», 2004 року випуску, об`єм двигуна 2500 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_5 », який попередньо разом з ОСОБА_11 оглядали за місцем проживання ОСОБА_4 . У відповідь на це ОСОБА_4 повідомив про необхідність надання за вказаний автомобіль грошових коштів у розмірі 5800 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 05.03.2025 241153 грн), після чого ОСОБА_12 надав ОСОБА_4 грошові кошти у вказаному розмірі та отримав вищевказаний транспортний засіб.

Середня ринкова ціна розмитненого транспортного засобу марки «MAZDA», моделі «B2500», 2004 року випуску, об`єм двигуна 2500 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_5 », становить 224180 грн.

На початку квітня 2025 року ОСОБА_12 прибув до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній надав для огляду транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «TERRANO», 2003 року випуску, об`єм двигуна 2953 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_3 », після чого ОСОБА_4 висунув вимогу надати за вказаний транспортний засіб грошові кошти у розмірі 5500 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 01.04.2025 228825 грн), на що ОСОБА_12 вказані грошові кошти останньому надав та отримав вказаний транспортний засіб.

Середня ринкова ціна розмитненого транспортного засобу марки «NISSAN», моделі «TERRANO», 2003 року випуску, об`єм двигуна 2953 см3, паливо дизель, VIN код: « НОМЕР_3 ». становить 347510 грн.

07.03.2025, приблизно о 10.46 год., ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Кінчеш, вул. Фізкультурна, 2, де зустрівся з директором ТОВ «Автоярмарок» () ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який пояснив останньому, що знайде для нього транспортний засіб та цікаві варіанти надішле йому за допомогою додатку «Viber».

14.03.2025 о 13.15 год. з номеру мобільного телефону ТОВ «Автоярмарок» () на номер мобільного телефону ОСОБА_13 надійшло вісім фото транспортного засобу марки «FIAT», моделі «Ducato 2.8 TD», VIN код: НОМЕР_1 , на що ОСОБА_13 погодився та вже 17.03.2025 о 10.15 год. останній отримав смс-повідомлення з номеру мобільного телефону НОМЕР_6 про те, що вказаний транспортний засіб у нормальному стані та ціна такого становить 5 100 доларів США.

У цей же день приблизно об 11.00 год. ОСОБА_13 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув за вище вказаною адресою, де зустрівся із ОСОБА_14 , який пояснив останньому, що у разі якщо він захочу купити вказаний автомобіль то необхідно надати завдаток у розмірі 300 доларів США, після чого ОСОБА_13 надав ОСОБА_14 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у розмірі 300 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 17.03.2025 12452 грн).

26.03.2025 ОСОБА_4 домовився із ОСОБА_14 про розміщення на його автостоянці транспортного засобу марки «FIAT», моделі «Ducato 2.8 TD», VIN код: НОМЕР_1 , після чого пригнав вказаний транспортний засіб на автостоянку.

У цей же день, ОСОБА_13 , приблизно об 11.40 год., прибув на вищевказану автостоянку, де ОСОБА_14 , який не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_4 , надав для огляду транспортний засіб марки «FIAT», моделі «Ducato 2.8 TD», VIN код: НОМЕР_1 , та надав ОСОБА_13 два акти прийому-передачі гуманітарної допомоги, підписані директором благодійної організації «Благодійний фонд «Дипломатичний корпус» (код ЄРПОУ 45328388) ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_13 надав ОСОБА_14 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у розмірі 4800 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 26.03.2025 200135 грн), які останній через деякий час передав ОСОБА_4 , а ОСОБА_13 , своєю чергою, отримав транспортний засіб марки «FIAT», моделі «Ducato 2.8 TD», VIN код: НОМЕР_1 . Після вказаних дій ОСОБА_4 був викритий правоохоронними органами.

Загальна вартість ввезених на територію України як гуманітарна допомога транспортних засобів, що реалізувалися ОСОБА_4 , становить 1356150 грн, що є значним розміром, оскільки вказана сума у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, а саме: у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі, під час дії воєнного стану.

09.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пушкіново Виноградівського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідка ОСОБА_13 від 17.02.2025 та 21.04.2025; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 17.03.2025 та 26.03.2025; протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину від 21.04.2025; протоколом обшуку від 22.05.2025; протоколом огляду речей та документів від 04.07.2025; показами свідка ОСОБА_15 від 10.06.2025; показами свідка ОСОБА_12 від 02.07.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.07.2025; показами свідка ОСОБА_11 від 10.06.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.07.2025; показами свідка ОСОБА_10 від 11.06.2025; показами свідка ОСОБА_16 від 02.07.2025; показами свідка ОСОБА_14 від 22.05.2025; висновком експерта №СЕ-19/107-25/6141-АВ від 02.05.2025, висновком експерта №СЕ-19/107-25/8337-АВ від 30.06.2025, висновком експерта №СЕ-19/107-25/8779-АВ від 10.07.2025, висновком експерта №СЕ-19/107-25/8778-АВ від 09.07.2025, висновком експерта №СЕ-19/107-25/8780-АВ від 09.07.2025.

На обґрунтування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. При цьому, аналіз обставин кримінального правопорушення свідчить про байдуже ставлення підозрюваного до законних вимог працівників правоохоронних органів. Враховуючи викладене, на думку сторони обвинувачення наявний, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 офіційно проживає у прикордонному районі, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо їх контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до них, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку, якщо знатимуть, що ОСОБА_4 перебуває на волі.

На думку сторони обвинувачення, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Підозрюваний вчинив злочин у сфері господарської діяльності, який вчинений з корисливим мотивом, отже, є підстави вважати, що в ОСОБА_4 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

Як вказує слідчий, ОСОБА_4 наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері господарської діяльності, який належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Одночасно з цим, слідчий зауважує, що ОСОБА_4 є особою середнього віку, стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню під вартою.

З урахуванням викладеного, сторона обвинувачення вважає, що є достатні підстави для ініціювання питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження. Зауважив на розмірі застави, яку просив визначити у сумі завданої шкоди 1356150 грн.

Підозрюваний у судовому засіданні повідомив, що вигоди із завезених автомобілів не мав, одержані ним кошти покривали витрати по довозу автомобілів. Зауважив, що всі автомобілі потребували доставлення на евакуаторі, крім того, їх треба було довести до ладу для можливості використання, що потребувало трьох-чотирьох місяців. Зазначив, що умислу у заробітку не мав.

Захисник у судовому засіданні просив врахувати, що ключовим питанням у цій підозрі є наявність чи відсутність заробітку. Вважає, що прокурор не з`ясував і не довів, скільки саме коштів витрачено на придбання транспортних засобів, на їх перевезення, на їх відновлення, що впливає на обґрунтованість підозри. Просив врахувати, що його підзахисний не притягався до кримінальної відповідальності, має міцний соціальний статус, у нього є діти та дружина. Зауважив на тому, що підозрюваний є процесуально надійним, про що свідчить його явка у дане судове засідання. Ризики, зазначені прокурором, є абстрактними припущеннями, не підтверджені документальними доказами, що можуть бути вирівняні процесуальними обов`язками. На думку захисника, прокурор не довів, що будь-який із менш тяжчих запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Тому, може бути застосований м`якший запобіжний захід, зокрема не цілодобовий домашній арешт за місцем проживання із забороною спілкування з певними особами: свідками, експертами.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 201-2 КК України.

09.09.2025 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку, вчинений у значному розмірі, під час дії воєнного стану.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: протоколами допитів свідка ОСОБА_13 від 17.02.2025 та 21.04.2025; протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину від 21.04.2025; протоколом обшуку від 22.05.2025; протоколами допитів свідків ОСОБА_14 від 22.05.2025, ОСОБА_15 від 10.06.2025, ОСОБА_11 від 10.06.2025, ОСОБА_10 від 11.06.2025, ОСОБА_16 від 02.07.2025 та ОСОБА_12 від 02.07.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.07.2025 за участі свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.07.2025 за участі свідка ОСОБА_11 ; висновком експерта №СЕ-19/107-25/6141-АВ від 02.05.2025; висновком експерта №СЕ-19/107-25/8337-АВ від 30.06.2025; висновком експерта №СЕ-19/107-25/8778-АВ від 09.07.2025; висновком експерта №СЕ-19/107-25/8780-АВ від 09.07.2025; висновком експерта №СЕ-19/107-25/8779-АВ від 10.07.2025.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік підозрюваного та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який одружений та має на утримані одну неповнолітню дитину, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, де характеризується позитивно, відсутність у нього постійного місця роботи і джерела доходу, майновий стан підозрюваного, відсутність у нього судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також слідчий суддя бере до уваги конкретні обставини вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, суспільну небезпечність та характер вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, що належить до злочину у сфері господарської діяльності. При цьому, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України введено воєнний стан та запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. У подальшому воєнний стан продовжено та на даний час такий триває. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинено у період дії воєнного стану на території України, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки даного діяння.

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, які під тиском підозрюваного можуть змінити показання на його користь.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони обвинувачення про існування іншого ризику, зазначеного у клопотанні, а саме можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим цей ризик не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 «Летельє проти Франції», скарга №12369/86).

Виходячи з вимог ст. 177, 178, 183 КПК України та враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, існуючі в даному провадженні ризики, оцінені в сукупності із даними про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленим у провадженні ризиків неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак, клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

Слідчий суддя зауважує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, інші дані про його особу та встановлені ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що підозрюваному слід визначити заставу вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3028 грн), відповідно становить 242240 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючим у даному кримінальному провадженні ризиком.

Підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного не вбачається.

Разом з тим, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування у даному випадку положень абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, якою визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками сторони обвинувачення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання з 11 вересня 2025 року.

Строк дії ухвали закінчується 06 листопада 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

утримуватися від спілкування з свідками сторони обвинувачення;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, у разі внесення застави визначити до 06 листопада 2025 року, включно, у межах строку досудового розслідування.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1