Справа №317/2848/25
№п 1-кс/317/398/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» в особі керівника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділення ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

ВСТАНОВИВ:

09.06.2025 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла скарга ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» в особі керівника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділення ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ТОВ «АП «Придніпровське» від 26.5.2025.

09.06.2025 по вказаній скарзі було відкрито провадження, винесено відповідну ухвалу.

Розгляд скарги було призначено на 11.06.2025 о 14 год. 30 хв.

ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» було сповіщено про день, час та місце розгляду скарги передбаченим законодавством способом шляхом надіслання судової повістки до електронного кабінету.

Відповідно до вимог ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

В призначене судове засідання представник ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» до суду не з`явився, причини своєї неявки в судове засідання не повідомив.

11.06.2025 розгляд скарги не відбувся через неявку в судове засідання представника ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське», розгляд справи було відкладено на 23.06.2025 на 14 год. 00 хв.

Скаржник був викликаний в судове засідання шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету.

В судове засідання 23.06.2025 представник ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» знову не з`явився, причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, про причини неявки суд не повідомив.

23.06.2025 судове засідання було відкладене для повторного виклику скаржника, оскільки розгляд скарги має відбуватись за його обов`язкової присутності.

ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» було викликано в судове засідання на 30.06.2025 на 11 год. 00 хв. повісткою, яку надіслано на електронну поштову адресу зазначену у скарзі.

В судове засідання 30.06.2025 представник ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» знову не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

26.06.2025 через систему «Електронний суд» ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» в особі представника ОСОБА_3 подало до суду заяву про розгляд скарги без участі представника скаржника за наявними в матеріалах справи документами.

В судове засідання прокурор та представник ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області не з`явилися, про дату час та розгляд повідомлялися належним чином.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

26.05.2025 ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» звернулося із заявою в порядку ст.214 КПК України від 22.05.2025 на ім`я начальника ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Заява мотивована тим, що ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» є орендарем земельних ділянок на території Широківської сільської територіальної громади Запорізького району Запорізької області, а саме ділянка з кадастровим номерам: :01:001:1122. Поряд з орендованою товариством земельною ділянкою розташована ділянка, яка є суміжною, а саме ділянка з кадастровим номером: :06:002:0020, яка належить ОСОБА_4 (ІНН ).

Зазначена суміжна земельна ділянка не була виділені в натурі її власником чи користувачем та не закріплена межовими знаками.

Як наслідок ОСОБА_4 здійснює обробіток земельної ділянки без встановлених її меж, і як наслідок допустив заїзд на суміжну земельну ділянку :01:001:1122, яка перебуває в користуванні ТОВ «АП «Придніпровське»

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Відповідно до положень ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає і Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

В мотивувальній частині заяви скаржник зазначив, що вважає, що в діях ОСОБА_4 наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1 та ч. 1 ст.206 КК України.

Частиною першою статті 197-1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. Відповідно до примітки до цієї статті шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Але а ні в заяві в порядку ст. 214 КПК України, а ні в скарзі до слідчого судді не було визначено вартість земельної ділянки, не надано довідки про грошову оцінку самовільно зайнятої земельної ділянки, розміру завданої шкоди, а тому не можливо зробити висновок про наявність значної матеріальної шкоди, що спричинена.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КК України визначено, що є протидією законній господарській діяльності, це протиправна вимога припинити займатися господарською діяльністю чи обмежити її, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання (невиконання) якої може заподіяти матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю, поєднана з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами, пошкодження чи знищення їхнього майна або захоплення єдиного майнового комплексу, його частини, будівель, споруд, земельної ділянки, об`єктів будівництва, інших об`єктів та незаконне припинення або обмеження діяльності на цих об`єктах та обмеження доступу до них за відсутності ознак вимагання.

З поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення не наведено відповідних обставин, які б відповідали визначенню протидії законній господарській діяльності.

Обставини, що викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення свідчать про можливі спірні цивільно-правові відносини, що повинні вирішуватися в позовному порядку в суді.

Враховуючи, що скарга ТОВ «Аграрне підприємство «Прдидніпровське» не містить об`єктивних даних про вчинення вказаних кримінальних правопорушень, то дії посадових осіб ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не суперечать вимогам ст. 214 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, а відтак доходить до висновку, що скаргу ТОВ «Аграрне підприємство «Прдидніпровське» слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя критично розцінює систематичне неприбуття, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду скарги, представника скаржника та вважає, що представник скаржника на власний розсуд скористався своїми процесуальними правами та в судовому засіданні не довів обґрунтованість скарги.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 214, 303-309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1