ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2592/25 Справа № 189/606/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що у справі відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а посилання заявника на обставини для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зводяться до суб`єктивного тлумачення норм права. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що заява адвоката про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню, оскільки виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт посилається незаконність та необґрунтованість судового рішення. Адвокат зазначає, що суд в ухвалі не навів мотивів свого рішення та посилався лише на обставини, зазначені захисником в клопотанні. Апелянт звертає увагу на те, що наразі ОСОБА_7 відбув покарання за вироком суду, заборгованість за виконавчим листом відсутня. При цьому, ОСОБА_7 звертався за захистом своїх прав в порядку адміністративного судочинства, зокрема з позовом про скасування арешту та зобов`язання вчинити певні дії виключити відомості стосовно останнього з Єдиного реєстру боржників, однак як наслідок було знято лише арешти. Отже, єдиним шляхом захисту його прав є визнання виконавчого документа таким, що не підлягає стягненню, що, відповідно, дає підстави для закінчення виконавчого провадження та виключення даних з реєстру. На переконання заявника, суд безпідставно поставив під сумнів належність виконавчого документа, оскільки це питання в клопотанні взагалі не порушувалось, та при цьому не врахував положень ст. 432 ЦПК України, якими визначено також й інші причини для визнання документа таким, що не підлягає виконанню.

Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам закону судове рішення відповідає.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що 27 травня 2016 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років один місяць з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року у вказане судове рішення залишено без змін.

26 лютого 2018 року судом, який ухвалив вирок, було видано виконавчий лист щодо конфіскації у засудженого ОСОБА_7 усього належного йому майна на користь держави.

Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 19 березня 2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 56001985 та внесено до Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_8 , як боржника.

Постановою державного виконавця від 12 липня 2018 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_7 . Разом із цим, в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що у ОСОБА_7 відсутнє рухоме та нерухоме майно, а тому 13 липня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року було зобов`язано Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_7 . Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року вищевказане рішення залишене без змін.

10 березня 2025 року державним виконавцем було знято арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_7 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року було зобов`язано Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого майна, що належить ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд керувався тим, що виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, а тому підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню відсутні.

З наведеними висновками суду колегія суддів погоджується.

Так, згідно з ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 3 ст. 535 КПК України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з положеннями частини другої цієї статті, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

З матеріалів провадження вбачається, що виконавчий лист було видано компетентним судом і він є належним виконавчим документом, який підтверджує наявність матеріального обов`язку боржника.

Доводи захисника про те, що визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконання, є єдиним способом виключення даних про ОСОБА_7 з Єдиного реєстру боржників, оскільки тягне за собою закінчення виконавчого провадження, яке і дає підставу для вчинення таких дій, не заслуговують на увагу, як такі, що не узгоджуються з вимогами ст. 432 ЦПК України.

Ті обставини, що останній наразі відбув покарання, а виконавчий документ було повернено стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» хоча і мають місце, проте також не обумовлюють наслідки, передбачені ст. 432 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, дійшов висновку, що ураховуючи положення пункту один частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, і також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи наведені вимоги закону та позицію Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що повернення виконавчого документа стягувачу обумовлює наслідки, які перешкоджають визнанню виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За цих умов, вважати обґрунтованими доводи захисника колегія суддів не може та приходить до висновку, що вони не є такими, що відповідають вимогам закону.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4