МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5887/14-к

Провадження № 1-кп/210/3/25

06 червня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймають участь у судовому розгляді: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесене 09 вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002541 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшло вищевказане кримінальне провадження з обвинувальним актом, до якого долучені реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Під час судового розгляду стороною захисту обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002541 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі статті 49 КК України у зв"язку з закінченням строків давності.

У судовому засіданні судом перед учасниками поставлено на обговорення питання, щодо вирішення заявленого клопотання сторони захисту.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002541, оскільки, відповідно до статті 49 КК України на момент подання відповідного клопотання, минули строки давності для притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника. Наслідки закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України йому зрозумілі. Зазначив, що свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнає, проте клопотання підтримує.

Потерпілий в судове засідання не з"явився, неодноразово повідомлявся про дату час та місце розгляду провадження. До потерпілого застосовувалися грошові стягнення за неявку до суду, проте останній своїм правом участі не користується.

Неявка потерпілого не перешкоджає розгляду клопотання.

Крім того, згода потерпілого на закриття кримінального провадження за статтею 49 КК УКраїни не потребується.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до обвинувального у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 09 вересня 2014 року за №0002541 ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за наступних фактичних обставин:

" ОСОБА_5 , 08.09.2014 року близько 02:00 год., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , наздогнавши раніше невідомого ОСОБА_7 на тротуарній доріжці навпроти магазину «Фокстрот», що розташованого за адресою: проспект Металургів будинок 36 м. Кривого Рогу, та діючи умисно, усвідомлюючи відкритий і протиправний характер своїх дій, підійшли до потерпілого та з застосуванням насильства яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого та виразилось в нанесенні ОСОБА_6 одного удару ногою по ногам потерпілого, від якого останній впав на асфальтне покриття, та у подальшому з метою подолання опору ОСОБА_6 наніс один удар в обличчя ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2208 від 30.09.2014 року відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, подолавши опір потерпілого, ОСОБА_5 , відкрито викрав у гр. ОСОБА_7 заряджений револьвер Флобера «Stalker», вартістю 1553 гривні, який випав у потерпілого при падінні з рук, а ОСОБА_6 , шляхом ривку, зірвав з шиї останнього ланцюжок із срібла 925 проби, вагою 6 г, вартістю 250 гривень; на ланцюжку висів хрестик із срібла 925 проби, вагою 0,3 г, вартістю 70 гривень; з лівої руки браслет срібний 925 проби, вагою 10 г, вартістю 600 гривень та наручний годинник із металу жовтого кольору, вартістю 436 гривень; з плеча чоловічу сумку зі шкіри, чорного кольору, вартістю 445 гривень в якій знаходились паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ідентифікаційний код та приписне посвідчення на ім`я потерпілого, грошові кошти в сумі 600 гривень та окуляри від сонця фірми «Маріо Россі», вартістю 550 гривень, мобільний телефон «Prestigio», imei: НОМЕР_1 , вартістю 1800 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, з номером абоненту НОМЕР_2 та карта пам`яті на 16 Гб, вартістю 200 гривень, після чого, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим спричинили, потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 6529 гривень."

Дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Перевіривши клопотання захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_4 , заслухавши їх доводи, дослідивши матеріали кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та його право заперечувати проти закриття справи з цих підстав, при цьому, останній не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього з вказаних підстав, вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, посилаючись на те, що минули строки притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно зі статтями 284288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням своєї вини у вчиненні злочину.

Тобто, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Натомість, такою умовою є згода обвинуваченого.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12 листопада 2019 року у справі 566/554/16-к, від 26 березня 2020 року у справі № 288/685/17, від 25 лютого 2021 року у справі № 192/3301/16-к, у справі № 552/5595/18 провадження № 51-5289км19.

Крім того, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України та закриття кримінального провадження, права та інтереси осіб, які вважають себе потерпілими від кримінального правопорушення можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду, у разі доведеності складу цивільно-правового порушення.

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к та 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к.

Відповідно до вимог ч.1, 2 статті 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з вимогами статті 49 КК України, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених законом строків давності та відсутність обставин, що порушують перебіг строків давності.

Особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за наявності поряд з цим процесуально-правових підстав, таких як притягнення особи до кримінальної відповідальності, що починається як стадія кримінального провадження з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та за наявності згоди підозрюваного на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні шляхом опитування обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що діяння, які поставлені в провину останньому, містить ознаки кримінального правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками «відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб».

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, яке на час скоєння злочину (08.09.2014), вважається тяжким злочином.

Згідно з статтею 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Санкція ч. 2 ст. 186 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення інкримінованих дій) передбачала покарання: позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

За змістом частини 3 статті 12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення інкримінованих дій), злочини за ч.2 ст.186 КК України, є тяжким.

Суд зазначає, що визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Частиною першою статті 49 КК встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 49 КК України в чинній редакції, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Аналогічні строки і встановлені у статті 49 КК України, чинній на момент вчинення діянь, які охоплюють об"єктивну сторону ч.2 ст.186 КК України.

Юридичні факти, що слугували підставою для відкриття кримінального провадження, мали місце, зокрема:

- покази свідків; протокол огляду місця події від 08.09.2014 року; протоколи пред`явлення особи для впізнання; протоколи огляду місця події від 09.09.2014;

Строк давності, з урахуванням встановлених фактичних обставин, сплинув: у вересні 2024 року.

За матеріалами справи не встановлено обставин, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності.

Отже строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 09 вересня 2014 року за №0002541 за дії, що інкримінуються ОСОБА_5 , сплинув 09 вересня 2024 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених статтею 49 КК України та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 09 вересня 2014 року за №0002541 закриттю, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до тяжких злочинів, з дня його вчинення минуло понад десять років, що є підставою, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України та ст.49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся, матеріалі биткі відшкодовані на стадії досудового слідства.

У даному кримінальному проваджені процесуальні витрати відсутні.

Крім того, у разі закриття кримінального провадження за статтею 49 КК України судові витрати відносяться на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився, клопотань зі сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу не надходило.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11,44, 49 КК України, ст.ст. 100, 114,115,129,174,217,219,284 ч.2 п.1, 285, 286, 288, 290,291,295,369 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, відомості про яке внесене 09 вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002541 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 186 КК України на підставі пункту 4 частини 1 статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесене 09 вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002541 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - закрити у зв`язку з закінченням строку давності (ст. 49 КК України).

Речові докази по справі: револьвер «Флабер», ланцюжок із срібла, наручний годинник із металу жовтого кольору, чоловічу сумку зі шкіри, чорного кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ідентифікаційний код та посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , мобільний телефон «Рrestigio», imei: НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», з номером абоненту НОМЕР_2 та карта пам`яті на 16 Гб, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у володінні останнього.

Матеріали кримінального провадження №0002541 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/5887/14-к, провадження №1-кп/210/3/25.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 09 червня 2025 року о 11 год. 45 хв. в залі судового засідання № 7 Металургійного районного суду міста Кривого Рогу (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24).

Суддя: ОСОБА_1