Справа № 308/9416/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 11.01.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, з вищою освітою, одруженого, на утриманні якого перебуває неповнолітній син, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заступник командира 4 батальйону розмінування з тилу військової частини НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України,

встановив:

формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним на підставі угоди про визнання винуватості.

Підполковник ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, обіймаючи посаду начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи свої обов`язки, діючи всупереч вимогам чинного законодавства, нормативних та функціональних обов`язків допустив недбале ставлення до військової служби, що спричинило істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 у 2023-2024 роках несли військову службу, у тому числі на наступних об`єктах: в АДРЕСА_2 (рота МТЗ); с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області (товарна контора); м. Рахів Закарпатської області (туристичний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 »); с. Бескид Мукачівського району Закарпатської області. На вказаних об`єктах наявне централізоване водопостачання.

Разом з тим, начальник продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи із кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, будучи зобов`язаним додержуватись Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів, недбало ставлячись до служби, внаслідок неналежного виконання ним як військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених, зокрема, статтями 11, 16, 82-84, 97 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки в умовах воєнного стану, персонально відповідаючи за свою діяльність, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 29 березня 2002 року, підпункту «й» пункту 3 приміток до норми 1, абзац шостий, допустив видачу військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які розташовувалися в АДРЕСА_2 (рота МТЗ) у приміщенні з централізованим водопостачанням, у період з січня 2024 року по квітень 2024 року понаднормово 6603 літра води бутильованої вартістю 29581,44 грн., військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які розташовувалися в

АДРЕСА_3 (товарна контора) у приміщенні з централізованим водопостачанням, у період з червня 2023 року по квітень 2024 року понаднормово 22143літра води бутильованої вартістю 133022,52 грн., військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які розташовувалися в АДРЕСА_4 (туристичний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») у приміщенні з централізованим водопостачанням, у період з червня 2023 року по квітень 2024 року понаднормово 43372,5літра води бутильованої вартістю 258635,73 грн., військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які розташовувалися АДРЕСА_5 у приміщенні з централізованим водопостачанням, у період з червня 2023 року по квітень 2024 року понаднормово 2220літра води бутильованої вартістю 13484,61 грн.

Крім того, у період з червня 2023 року по серпень 2023 року військовослужбовці 1 БО, 3 БО, БР та роти МТЗ військової частини НОМЕР_1 виконували обов`язки військової служби на деокупованій території та визначених об`єктах у Закарпатській області.

Разом з тим, начальник продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи із кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, будучи зобов`язаним додержуватись Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів, недбало ставлячись до служби, внаслідок неналежного виконання ним як військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених, зокрема, статтями 11, 16, 82-84, 97 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки в умовах воєнного стану, персонально відповідаючи за свою діяльність, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 29 березня 2002 року, підпункту «й» пункту 3 приміток до норми 1, абзац перший, допустив видачу військовослужбовцям 1 БО, 3 БО, БР та роти МТЗ військової частини НОМЕР_1 , які виконували обов`язки військової служби на деокупованій території та визначених об`єктах у Закарпатській області, у період з червня 2023 року по серпень 2023 року понаднормово 133775,5 літра води бутильованої вартістю 789269,55 грн.

Таким чином, начальник продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи із кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, будучи зобов`язаним додержуватись Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів, недбало ставлячись до служби, внаслідок неналежного виконання ним як військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених, зокрема, статтями 11, 16, 82-84, 97 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки в умовах воєнного стану, персонально відповідаючи за свою діяльність, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 29 березня 2002 року, підпункту «й» пункту 3 приміток до норми 1, абзац перший та шостий, допустив видачу військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які розташовувалися в АДРЕСА_2 (рота МТЗ) у приміщенні з централізованим водопостачанням, у період з січня 2024 року по квітень 2024 року понаднормово 6603 літра води бутильованої вартістю 29581,44 грн., військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які розташовувалися в

АДРЕСА_3 у приміщеннях з централізованим водопостачанням, у період з червня 2023 року по квітень 2024 року понаднормово 67736 літра води бутильованої вартістю 405142,86 грн., а також допустив видачувійськовослужбовцям 1 БО, 3 БО, БР та роти МТЗ військової частини НОМЕР_1 , які виконували обов`язки військової служби на деокупованій території та визначених об`єктах у Закарпатській області, у період з червня 2023 року по серпень 2023 року понаднормово 133775,5 літра води бутильованої вартістю 789269,55 грн., а всього допустив понаднормову видачу 208114,5 літрів вартістю 1223993,85 грн., чим заподіяв державі в особі військової частини НОМЕР_1 істотну шкоду, яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 425 КК України, а саме: недбале ставленні військовою службовою особою до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

14.06.2025 року між процесуальним керівником прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.425 КК України.

Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, визнав повністю. Вказав, що заподіяну шкоду ним було відшкодовано у повному розмірі. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права за явлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до неї у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. Зазначив про те, що обвинуваченим добровільно усунено завдану шкоду.

Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 425 КК України, а саме: недбалому ставленні військовою службовою особою до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненого в умовах воєнного стану.

У силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 425 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 14.06.2025, що була укладена між процесуальним керівником прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.469, 472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 425 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Суд встановив, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодована обвинуваченим у повному обсязі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. 17, ч. 2 ст.373, ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.06.2025 року між процесуальним керівником прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 11.01.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, та призначити йому покарання, затверджене угодою у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

Згідно із ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 /три/ роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1