Справа № 727/151/23
Провадження № 1-кп/727/43/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

за участю потерпілого - ОСОБА_4 ,

за участю обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю захисників обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 заявили письмове клопотання про заміну обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього за адресою: АДРЕСА_1 .

З 17 липня 2022 року ОСОБА_6 перебуває під вартою у ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.03.2025 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задоволено, продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 23 травня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про застосування про застосування запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну обставин підозри, зміну або зменшення встановлених ризиків та впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому, при розгляді питання про зміну запобіжного заходу суд має виходити з того, чи доводить особа, яка подала відповідне клопотання, наявність обставин, які безпосередньо можуть вплинути на висновок про наявність обґрунтованої підозри або свідчать про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, такі обставини мають бути новими, тобто які з`явилися після постановлення попередньої ухвали про застосування/продовження запобіжного заходу, або не були відомі суду.

Так, на даний час існують обґрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу, а саме:

1.у обвинуваченого погіршився стан здоров`я, що підтверджується довідкою завідувача Чернівецької міської медичної частини № 33 Г. Тимчука.

2. обвинувачений ОСОБА_6 має намір створити сім`ю, зокрема, реєстрація шлюбу була запланована на 05.06.2025 (на доказ чого надають лист Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, дата реєстрації шлюбу була перенесена з 12.03.2025 на 05.06.2025), що свідчить про створення міцних соціальних зв`язків, що в свою чергу унеможливлює ризики переховуватись від органів досудового розслідування або суду;

3. враховуючи намір одружитися, а також те, що його поведінка під вартою характеризується як зразкова (характеристика начальника Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор), вважають, що відпав ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 ;

Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

4. Відпав і ризик, що обвинувачений буде здійснювати вплив на свідків, оскільки всі необхідні слідчі процесуальні дії було проведено, всі свідки допитані.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відпали ризики, раніше визначені судом в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміну обставин, а також актуальну практику національних судів та ЄСПЛ, вважають, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий вид запобіжного заходу, як нічний домашній арешт (в період з 22:00 год. до 07:00 год.). Вважають, що зміна запобіжного заходу на нічний домашній арешт, буде достатньою для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання про заміну запобіжного заходу.

В судовому засідання потерпілий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про заміну запобіжного заходу.

Заслухавши клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, думку прокурора та потерпілого, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 201 КПК України, копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 201 КПК України, до клопотання мають бути додані:

1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання;

3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, суд зауважує, що попереднє клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому було розглянуто 25 березня 2025 року, про що постановлено ухвалу суду 25.03.2025.

Клопотання про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 подане 28 квітня 2025, тобто пізніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали (25.03.2025) про застосування запобіжного заходу обвинуваченому.

Отже, суд вважає можливим розглянути клопотання про заміну запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Під час продовження строку тримання під вартою 25.03.2025 прокурором були зазначені такі ризики, як: ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілого чи свідків та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.03.2025 строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено до терміном до 23 травня 2025 року, в якій суд зазначив, що щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідків та потерпілого, суд вважав його необґрунтованим, адже свідки та потерпілий вже були допитані, та щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення, суд вважав його також необґрунтованим, про що було зазначено в зазначеній ухвалі суду, оскільки ОСОБА_6 раніше не судимий.

Щодо ризику переховування від суду судом було зазначено, що ймовірна можливість переховування ОСОБА_6 від суду підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.

Втім, суду стороною захисту надані характеристика, надана на обвинуваченого ОСОБА_6 за підписами начальника відділення СПС відділу СВПР державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» та заступника начальника СІЗО із СВПР державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор», згідно з якою обвинувачений характеризується позитивно, за характером спокійний, розсудливий, врівноважений. Соціально корисні зв`язки підтримує шляхом отримання передач, посилок, побачень та телефонних розмов за допомогою ІР-телефонії.

Згідно з довідкою завідувача Чернівецької міської медичної частини № 33 Г. Тимчука, ОСОБА_6 , 05081996р.н., діагноз синусова тахікардія та призначено лікування: аналіз крові на гормони щитовидної залози.

Також згідно з листом «Щодо надання інформації» №36.10-13 від 11.02.2025, наданого Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 11.02.2025 була прийнята заява на державну реєстрацію шлюбу від наречених ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з призначенням дати реєстрації шлюбу на 12.03.2025 на 14 годину 00 хвилин. Втім, як зазначено в клопотання про зміну запобіжного заходу дата реєстрації шлюбу перенесена на 05 червня 2025 року.

Отже, суд доходить висновку, що існування такого ризику як переховування від суду, спростовується наданими стороною захисту доказами.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше «негайно» після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (див. рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» [ВП] (Merabishvili v. Georgia) [GC], заява № 72508/13, пункт 222, від 28 листопада 2017 року).

«Обираючи запобіжний захід заявнику, суд першої інстанції встановив існування ризику його переховування. Для такої оцінки було вказано лише одну причину: покарання, яке загрожувало заявнику. У цьому контексті Суд повторює усталений принцип своєї практики, згідно з яким ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання (див. згадане рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia), пункт 223). Аби переконати суд, що насправді існував ризик переховування заявника, жодного іншого факту чи причини, які конкретно стосувалися справи заявника, наведено не було» (Рішення ЕСПЛ від 25.03.2021 у справі «Авраімов проти України» пункт 64).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Корнійчук проти України» від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами владні обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обгрунтованої підозри (§ 57).

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мас бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80)і У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання нід вартою (§ 29, §31).

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини, викладена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з яким факти, що викликають підозру, не обовязково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для предявлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_6 вже тривалий час, перебуває під вартою, без постановлення вироку по справі. Розумність строків тримання під вартою обумовлюється дотриманням норм КПК і вимог практики ЄСПЛ. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання. Обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, але при цьому, тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою (ст. 5 Конвенції та рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

З огляду на досліджені в суді докази, беручи до уваги стадію кримінального провадження, а саме те, що допитані потерпілий та свідки, всі надані прокурором письмові докази судом досліджено частково, особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем перебування під вартою, бажає укласти шлюб, суд вважає, що слід прийти до висновку, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без врахування конкретних обставин цієї справи, буде становити невиправдане та непропорційне втручання в право цієї особи на свободу та особисту недоторканість, яке в контексті цієї справи не є необхідним в демократичному суспільстві, а тому подальше утримання ОСОБА_6 під вартою призведе до порушення ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, коли інтереси правосуддя не потребують подальшого безальтернативного тримання під вартою обвинуваченого.

За таких обставин, ризики, які були встановлені судом при застосуванні та продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час зменшилися, суд вважаємо за можливе змінити ОСОБА_6 запобіжний захід і тримання під вартою на більш м`який - цілодобовий домашній арешт із застосуванням спеціального електронного браслету.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби браслету.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а отже клопотання захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартого на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту підлягає частковому задовленню, а саме: на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне також покласти на ОСОБА_6 обов`язки, строком на 60 днів, а саме:

- прибувати до до суду у визначений час;

- не відлучатися з м. Чернівці та з місця проживання, без відома та дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілм;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту застосуванням електронного засобу контролю з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, забезпечить його належну процесуальну поведінку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 176, 194, 201, 331 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити повністю.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю строком на шістдесят діб, тобто до 26 червня 2025 року включно, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого строком на 60 днів, а саме: по 26 червня 2025 року включно, наступні обов`язки:

- прибувати до до суду у визначений час;

- не відлучатися з м. Чернівці та з місця проживання, без відома та дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

Копію ухвали направити до Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, на якого покласти організацію контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 під час дії у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники поліції Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в житло обвинуваченого, вимагати надати усні чи письмові пояснення по питаннях, які пов`язані з виконанням покладених на нього обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1