Справа № 464/2901/25
пр.№ 1-кп/464/393/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який є фізичною особою підприємцем, судимості не має, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 04.02.2025 о 08.02 год., керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz GLA 250», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись вулицею Луганська у м. Львові в напрямку до вул. Стрийська, навпроти будинку №17 на вул. Тернопільська у м. Львові, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, Розділу 2 п.п. 2.3 (д), Розділу 12 пп. 12.3, 12.4, 12.9 (б); Розділу 18 п. 18.4 Правил дорожнього руху, що проявилося в тому, що він, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, керуючи технічно-справним транспортним засобом, рухаючись у межах своєї смуги з перевищенням максимально допустимої швидкості в межах населеного пункту при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкості та не зупинив транспортний засіб в той момент, як водій іншого транспортного засобу, що рухався попереду в межах своєї смуги руху, почав зменшувати швидкість перед нерегульованим пішохідним переходом, а надалі взагалі зупинив транспортний засіб для надання дороги пішоходу ОСОБА_6 , яка в цей час розпочала рух проїзною частиною дороги справа наліво в межах нерегульованого пішохідного переходу, внаслідок чого відбувся наїзд транспортного засобу марки «Mercedes-Benz GLA 250», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 на вказаного пішохода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку з переважним ураженням базально-стовбурових структур, травматичного субарахноїдального крововиливу, субдурального крововиливу зліва, забійної рани, підшкірної гематоми лівої лобно-тім`яної ділянки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненому визнав повністю та надав показання про те, що 04.02.2025 приблизно о 08.02 год., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz GLA 250», р.н. НОМЕР_1 , рухався вулицею Луганська у м. Львові в напрямку до вул. Стрийська та поспішав до родички, в якої погіршився стан здоров`я. Навпроти будинку №17 на вул. Тернопільська у м. Львові при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яку не помітив на пішохідному переході.У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки є фізичною особою підприємцем та під час роботи безпосередньо керує транспортними засобами, зокрема вантажними. Також зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди намагався потерпілій надати першу медичну допомогу, місце дорожньо-транспортної пригоди не покидав та відшкодував потерпілій завдану шкоду у повному обсязі і надалі їй матеріально допомагає їй під час реабілітації.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд кримінального провадження за її відсутності. Також ствердила, що до обвинуваченого ОСОБА_5 , жодних матеріальних чи моральних претензій не має, останній відшкодував завдану їй шкоду повністю, допомагав їй з лікуванням та реабілітацією. Просила суд призначити обвинуваченому не суворе покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, а також матеріалів щодо речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та процесуальних витрат, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною, оскільки останній, будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме вчинення тяжкого злочину з необережності, особу обвинуваченого, який одружений та має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 ,2009 р.н., працює, судимості не має, на медичних обліках не перебуває, матір останнього ОСОБА_8 , 1958 р.н., є особою з інвалідністю ІІІ групи безтерміново.

Судом також взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді, про низький ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, у зв`язку з чим, орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Орган пробації вважає за доцільне покладення на особу обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи вищевказані обставини в сукупності, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого та його поведінку безпосередньо після вчинення злочину, те, що останній є фізичною особою підприємцем та особисто керує вантажним транспортом, маючи відповідні категорію та ліцензію, а також беручи до уваги думку потерпілої, суд погодився з позицією прокурора та дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої йому статті КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім цього, враховуючи щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 , відшкодування шкоди потерпілій, що є обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, а також те, що останнім вчинено тяжкий злочин з необережності, суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Крім цього, з ОСОБА_5 в дохід держави необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, у розмірі 22671,15 грн.

Питання речового доказу необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання п`ять років позбавленняволі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк три роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, у розмірі 22671 (двадцять дві тисячі шістсотсімдесят одну) гривню 15 (п`ятнадцять) копійок.

Речовий доказ у справі, а саме автомобіль «Mercedes-Benz GLA 250», р.н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_9 , залишити у власності ОСОБА_9 .

Арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz GLA 250», р.н. НОМЕР_1 ,що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ), накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 05.02.2025 з врахуванням ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18.04.2025, скасувати.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_10