Провадження № 1-кп/761/1098/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000365 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальності відповідальності не притягувалась

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до обставин викладених у обвинувальному акті ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Під час судового розгляду обвинувачена подала клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із тим, що в ході досудового розслідування не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи, всі можливості для їх отримання - вичерпані, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, вжиття заходів щодо припинення подальшого розгляду справи, знаття обмежень, пов`язаних із кримінальним провадженням та визнання обвинуваченої такою, що не має судимості у зв`язку із закриттям провадження у справі.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні.

Судом у відповідності до положень КПК України обвинуваченій роз`яснено підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження окремо на підставі ст. 49 КК України, а також роз`яснено порядок застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, роз`яснено права, передбачені ч. 3 ст. 285 КПК України та що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною, а для встановлення інших обставин, зокрема і щодо відсутності достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченої, судовий розгляд має бути продовженим, проте обвинувачена наполягала на закритті провадження із заявлених у клопотанні обставин.

Представник потерпілого заперечувала щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за наведених у клопотанні підстав.

Прокурор в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення клопотання в частині звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, з огляду на перебіг строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, зазначивши, що станом на теперішній час, строки давності, передбачені ст. 49 КК України сплили, навіть із урахуванням строку, коли обвинувачена перебувала у розшуку. Разом з тим, прокурор вказала на відсутність підстав для задоволення клопотання в частині закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів щодо винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні у суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання на підставі ст. 49 КК України.

Суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285, ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність та якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень (ст. 12 КК України), останні поділяються на кримінальні проступки та злочини.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України відноситься до кримінального проступку.

Статтею 44 КК України визначені правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, а саме: особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до положень пункту 2 ч. 1 ст. 49 КК України, встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, щодо обставин які мали місце 04 січня 2021 року.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, із урахуванням відомостей щодо переривання строків давності, суд вважає, що на даний час сплили, диференційовані у ст. 49 ч. 1 КК України, строки давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України, що є безумовною підставою для звільнення останньої від кримінальної відповідальності.

Таким чином, на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Інших відомостей, які б перешкоджали закриттю кримінального провадження у зв`язку із звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності за наведених вище обставин суду надано не було. Разом з тим, суд відхиляє доводи обвинуваченої щодо необхідності закриття кримінального провадження не лише з підстав перебігу строків давності а і у зв`язку із відсутністю достатніх доказів для доведення її винуватості, оскільки у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння. Щодо закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України суд вважає за необхідне вказати на таке.

П. 3 ч. 1 ст. 284 КПК визначає, що кримінальне провадження, серед іншого, закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Частина 2 ст. 284 КПК передбачено, що Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності; з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті; з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті; з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою; якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом; досягнуто податковий компроміс у справах про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Окрім того, частиною 7 вказаної статті визначено, що якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

За ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Наразі у кримінальному провадженні триває судовий розгляд, який полягає в тому що він проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

КПК визначено, що судове рішення у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. (ст. 369 ч. 1). Види вироків визначені, ст. 373 КПК України, відтак виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак враховуючи викладе вище, та аналізуючи підстави заявлені обвинуваченою, як такі, які на її думку, ведуть до закриття провадження у справі, пов`язані з оцінкою судом доказів, що має відбуватися у нарадчій кімнаті, тому клопотання є таким, що не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню на даній стадії судового провадження.

Суд роз`яснював обвинуваченій її право на продовження судового розгляду з метою реалізації права на захист та доведення своєї невинуватості, проте остання наполягала на закритті провадження.

Щодо інших питань, які підлягають вирішення під час постановлення рішення про закриття провадження у справі.

Потерпілим у даному кримінальному провадженню подано позовну заяву, обвинуваченою подано зустрічний позов, вказані позовні заяви необхідно залишити без розгляду з огляду на наступне.

У відповідності до роз`яснень, викладених в Пленумі Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989р., у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Щодо речових доказів питання підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта необхідно віднести на рахунок держави.

Обвинуваченою подано клопотання про відшкодування витрат та втраченого заробітку, компенсації за відрив від звичайних занять у зв`язку із залученням як свідка в порядку ст. 122 КПК України, які в подальшому уточнені в частині розміру заявлених вимог, на думку суду такі клопотання не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Потерпілим, цивільним позивачам, свідкам оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів та експертів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як встановлено судом ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні є його стороною - має статус обвинуваченої, а не свідка, відтак підстави для задоволення заявлених обвинуваченою клопотань про відшкодування витрат та втраченого заробітку, компенсації за відрив від звичайних занять у зв`язку із залученням як свідка на початковому етапі досудового розслідування, до повідомлення їй про підозрув межах розгляду даної справи не ґрунтуються на законі.

Щодо вимог обвинуваченої в частині вжиття заходів щодо припинення подальшого розгляду справи, зняття обмежень, пов`язаних із кримінальним провадженням та визнання обвинуваченої такою, що не має судимості у зв`язку із закриттям провадження у справі, останні не потребують ухвалення спеціального рішення, оскільки є наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 284-288, 369-372, 376 КПК України, ст. ст. 12, 44, 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000365 від 29.01.2021 задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрити.

Цивільний позов Первинної профспілкової організації працівників Департаменту поліції охорони до ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Зустрічний цивільний позов ОСОБА_5 до Первинної профспілкової організації працівників Департаменту поліції охорони залишити без розгляду.

Клопотання ОСОБА_5 про відшкодування витрат та втраченого заробітку, компенсації за відрив від звичайних занять у зв`язку із залученням як свідка залишити без задоволення.

Процесуальні витрати: висновок експерта № СЕ-19/111-21/10921ПЧ від 12.03.2021 в сумі 1307,60 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази: DVD-R диск залишити у матеріалах кримінального провадження.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення проголосити 22.07.2025 о 15.40 год.

Головуюча суддя ОСОБА_6