Справа № 308/3074/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2024 року м. Ужгород
Сторона захисту вважає, що в даному випадку арешт на майно накладено необґрунтовано, через відсутність правових підстав для накладення арешту на майно; відсутність документального обґрунтування необхідності накладення арешту на транспортний засіб, інші предмети та речі, вилучені під час обшуку; недоцільність накладення арешту на зазначене майно у рамках даного кримінального провадження; не врахування інтересів володільця майна, яка є законним власником транспортного засобу, інших речей та предметів, вилучених під час обшуку, оскільки не надано доказів зворотного; відсутність необхідності забезпечення збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в ухвалі, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.
Крім того зазначає, що обшук автомобіля «Ауді» моделі А6 д.н.з. НОМЕР_1 проводився і без ухвали слідчого судді і без дозволу власника чи володільця.
Стверджує, що добровільність надання згоди ОСОБА_7 , яка користувалася цим автомобілем, викликає значний сумнів, оскільки, як пояснила ОСОБА_8 , працівники поліції погрожували їй затриманням транспортного засобу та поміщенням його на штрафмайданчик, а також затриманням та арештом її чоловіка ОСОБА_9 , який в той час перебував у міськвідділі поліції, тому вона надала такий письмовий дозвіл.
Окрім цього вказує, що у вказаному провадженні ОСОБА_6 підозра не повідомлялась, дана особа до цього часу не допитувалась навіть у статусі свідка.
Сторона захисту вважає, що жоден з вилучених за результатами проведеного 26.02.2024 року обшуку автомобіля моделі «Ауді» моделі А6 д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_4 , предметів, в тому числі і сам автомобіль, не містять на собі жодних слідів злочинів, а отже не являються речовими доказами і не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Постанова слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами містить лише перелік відповідних об`єктів, без обґрунтування, за якими з критеріїв ст.98 КПК України їх визнано речовими доказами.

Транспортний засіб - «Ауді» моделі А6 д.н.з. НОМЕР_1 не являється знаряддям вчиненого злочину, оскільки не використовувався для виконання об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.289 КК України, не зберіг на собі сліди злочину та не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не являється предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, а в органу досудового розслідування відсутні докази того, що зазначений автомобіль набутий кримінально протиправним шляхом або отриманий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, такі докази слідчому судді не надані.

Враховуючи викладене, сторона захисту вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, як накладення арешту на зазначений вище транспортний засіб, а тому у клопотанні просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2024 року у справі №308/3074/24 (провадження 1-кс/308/1408/24) арешт майна у кримінальному провадженні №0000569 від 18.02.2024 року за ч.З ст.289 КК України, на автомобіль марки «Ауді» модної «А6» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати орган досудового розслідування вилучене майно повернути ОСОБА_6 .

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляли.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріалидосудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000569 від 18.02.2024 року, в ході якого досліджуються обставини незаконного заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

13.03.2024 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було розглянуте клопотання прокурора про арешт майна та постановлено ухвалу № 308/3074/24 (1-кс/308/1408/24), згідно якої клопотання задоволено частково та накладено арешт на виявлений і вилучений 25.02.2024 року у ході проведення обшуку автомобіля «Ауді» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною відчуження та розпорядження:

- автомобіль марки «Ауді» моделі «А6» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При розгляді вказаного клопотання слідчим суддею було встановлено необхідність такого арешту, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, особу якій належить вказане майно, а також відповідність такого критеріям ст. 98 КПК України. Арешт було накладено з метою його збереження у даному кримінальному провадженні як речового доказу.

При цьому, слідчим суддею при накладенні арешту було враховано вимоги ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 319, 391 ЦК України, згідно яких кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, у зв`язку з чим арешт на майно було накладено частково, без заборони власнику майна користуватися таким.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя вивчивши доводи клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього докази, вважає такі необґрунтованими, стороною захисну на виконання наведених вище норм Закону не доведено слідчому судді, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

За таких обставин подане клопотання задоволенню не підлягає.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_4 не позбавлена права оскаржити ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2024 у справі №308/3074/24 (1-кс/308/1408/24) в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 167, 174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника володільця майна адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000569 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 11.10.2024 року о 15 год. 10 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1