Справа № 760/9224/25
Провадження № 1-кс/760/5262/25
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представників власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001918 від 26 червня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Власник майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 02024 року у справі №760/16508/24 (провадження №1-кс/760/7682/24) на автомобіль марки INFINITI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуску - 2016, колір - Black (чорний), номер VIN НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що 08 серпня 2024 року у кримінальному провадженні №0001918 від 26.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва №760/16508/24 від 08.08.2024 року накладено арешт на автомобіль марки INFINITI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуску - 2016, колір - Black (чорний), номер VIN НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів.

Зазначає, що він є добросовісним набувачем автомобіль Inifiniti Q50 2016 року випуску з кузовним номером НОМЕР_1 , придбав його на офіційному аукціоні отже є добросовісним набувачем, а отже автомобіль не може бути відчужений у нього на користь інших осіб.

ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений на майно, оскільки вважає, що станом на день його звернення до слідчого судді із клопотанням у застосуванні цього заходу відпала потреба, адже автомобіль марки INFINITI, моделі Q50, номер VIN НОМЕР_1 не відповідає вимогам ст.98 КПК України. Зі змісту заяви потерпілого ОСОБА_7 про вичнене кримінальне правопорушення вбачається, що він вважає об`єктом злочину не автомобіль, а сплачені ним та неповернуті ТОВ «Гермес Експрес Шипінг» грошові кошти.

Крім того, заявлені стороною обвинувачення ризики припинили існування, оскільки, відповідно до висновку експертного дослідження №02/0541/8534 від 05.11.2024 року, виданого Вінницьким НДЕКЦ:

1) номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , ідентифікатор НОМЕР_1, наданого на дослідження транспортного Inifiniti НОМЕР_3 , не змінювалися;

2) бланк наданого на дослідження документа "Док-т про реєстрацію ТЗ (іншої держави)" серія НОМЕР_6 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу;

3) робочий об`єм двигуна НОМЕР_2 складає 1991 куб.см., вид палива: бензин.

Вказаний висновок повністю спростовує твердження органу досудового розслідування зазначені під час розгляду клопотання про накладення арешту на вищевказаний автомобіль про те, що автомобіль було завезено на територію України та на теперішній час невстановленими особами здійснюється його зберігання з метою подальшого перепродажу, або інші протиправні дії, такі як перебиття Він-коду автомобіля, перепродаж його з метою подальшого користування без державної реєстрації та вчинення інших кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 наголошує, що вилучення та тривале зберігання Inifiniti Q50 2016 року випуску з кузовним номером НОМЕР_1 на спеціальному майданчику або стоянці територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів - в осінньо-зимовий період, який характеризується стрімкими перепадами температури та підвищеним рівнем опадів (дощі, сніг та навіть град) може призвести до невиправдано сильного псування транспортного засобу, його технічних характеристик та вартісних показників, що, в умовах обставин цього конкретного кримінального провадження, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше вже надав усі наявні в нього документи, що підтверджують факт добросовісного набуття ОСОБА_3 виявленого автомобіля уповноваженому слідчому Солом`янського УП ГУНП в м. Києві - буде очевидно неспівмірним завданням кримінального провадження.

У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання ОСОБА_3 та вказав, що позбавлення ОСОБА_3 права користування створює невиправдані складнощі для власника майна та його родини, оскільки ОСОБА_3 має малолітню дитину, яку час від часу потрібно возити до лікарні, водночас арештований автомобіль - є єдиним транспортним засобом ОСОБА_3 . Також представник власника майна наголошував, що ОСОБА_3 має усі необхідні документи для підтвердження правомірності володіння та придбання автомобіля, відповідно до переліку опублікованого на офіційному сайті МВС України та заявив клопотання про огляд оригіналів вказаних документів в судовому засіданні.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання ОСОБА_3 та заявив, що з огляду на те, що автомобіль було вилучено незаконно - такий доказ не зможе бути використаний в ході судового розгляду у цьому кримінальному провадженні. Крім того, представник власника майна звертав увагу на тривалий строк, протягом якого діє такий захід забезпечення у кримінальному провадженні, в той час, як стороною обвинувачення не проводиться жодних слідчих чи процесуальних дій щодо арештованого майна. В судовому засіданні адвокат надав відповідь Начальника Територіального сервісного центру МВС на адвокатський запит, з якої вбачається, що інших перешкод для реєстрації даного транспортного засобу, окрім накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.08.2024 року арешту - немає.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, та вказував, що підстави, якими керувався слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва під час накладення арешту на автомобіль продовжують існувати.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення даного клопотання з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Солом`янським УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001918 від 26.06.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року у даному кримінальному провадженні у справі №760/16508/24 задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , з метою збереження речових доказів накладено арешт на автомобіль марки INFINITI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуску - 2016, колір - Black (чорний), номер VIN НОМЕР_1 .

Власник майна ОСОБА_3 звернувшись до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, просить скасувати арешт, накладений ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08.08.24 у справі №760/16508/24 в межах кримінального провадження №0001918 від 26.06.2024 року на автомобіль марки INFINITI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуску - 2016, колір - Black (чорний), номер VIN НОМЕР_1 , покликається на те, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст.174 КПК України).

Так, з наданих представником власника майна доказів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 придбав вказаний автомобіль на офіційному аукціоні в США, що підтверджується наданими для огляду в судовому засіданні документами.

Положеннями пункту 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, із змінами, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 передбачає, що державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після проведення перевірки, зокрема документів, що підтверджують правомірність придбання та відомостей щодо митного оформлення транспортних засобів за єдиною автоматизованою інформаційною системою митних органів. При цьому, повноваження проводити таку перевірку належать уповноваженими особами сервісного центру МВС.

15 листопада 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Сервісного центру МВС №0541, за адресою, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24, з метою реєстрації автомобіля Inifiniti Q50 2016 року випуску з кузовним номером НОМЕР_4 , ввезеного з-за кордону.

Однак, уповноваженими особами сервісного центру було відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо автомобіля Inifiniti Q50 2016 року випуску з кузовним номером НОМЕР_1 , оскільки автомобіль перебуває у розшуку, оголошеному Солом?янським УП ГУНП в м. Києві в межах кримінального провадження №0001918 від 26.06.2024, крім цього ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 08.08.2024 року в рамках судової справи №760/16508/24 (судове провадження 1-кс/760/7682/24) на автомобіль марки INFINITI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуску - 2016, колір - Black (чорний), номер VIN НОМЕР_1 , накладено арешт.

13 червня 2025 року представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 звернувся до Територіального сервісного центру МВС №0541 з адвокатським запитом, в якому просив повідомити, чи були 15.11.2024 року інші підстави для відмови уповноваженими особами Сервісного центру МВС N? 0541 ОСОБА_3 у проведенні реєстраційних дій щодо автомобіля Inifiniti Q50 2016 року випуску з кузовним номером НОМЕР_5 ; чи існуватимуть будь які інші перешкоди у проведенні реєстраційних дій щодо вказаного автомобіля у разі скасування арешту, накладеного на транспортний засіб ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 08.08.2024 року в рамках судової справи №760/16508/24 за умови надання ОСОБА_3 документів, відповідно до передбаченого роз`ясненням Міністерства внутрішніх справ України порядку.

Відповідно до відповіді начальника Територіального сервісного центру МВС №0541 від 26.06.2025 року №31/31/0541/586аз6362025, адвоката повідомлено про те, що 15.11.2024 року інших підстав для відмови у проведенні реєстрації транспортного засобу не було; станом на 25.06.2025 інших перешкод для реєстрації даного транспортного засобу, окрім розшуку Солом`янським УП ГУНП в м. Києві в межах кримінального провадження №0001918 від 26.06.2024 та розшуку згідно ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 08.08.2024 року в рамках судової справи №760/16508/24 (судове провадження 1-кс/760/7682/24) на автомобіль марки INFINITI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуску - 2016, колір - Black (чорний), номер VIN НОМЕР_1 , немає.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, документи, які були надані ОСОБА_3 для реєстрації транспортного засобу INFINITI, моделі Q50, тип номер VIN НОМЕР_1 , є достатніми для здійснення державної реєстрації вищевказаного автомобіля.

Відтак, доданими у справі доказами доведено, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та законним володільцем автомобіля марки INFINITI, моделі Q50, VIN НОМЕР_1 , а тому має право звертатися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Вирішуючи питання про скасування арешту майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Водночас, положення кримінального процесуального закону не визначають переліку обставин, які дозволяють констатувати, що відпала потреба у застосуванні арешту майна, як засобу забезпечення кримінального провадження. Однак логічне тлумачення відповідної норми дає підстави зробити висновок, що вказане може мати місце у випадку, коли перестануть існувати підстави, з огляду на які було накладено арешт.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.3, 5 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.

Перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, Суд повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм. Рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) від 23 вересня 1982 року, заяви №№7151/75; 7152/75, серія А, №52.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

Звернувшись із клопотання про скасування арешту майна власник вважає, що у застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки таке майно не можу бути використане як доказ у кримінальному провадженні, адже воно не відповідає критеріям ст.98 КПК.

Як встановлено з ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року арешт майна накладено з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому слідчий суддя вказала, що існують підстави, визначені у ч.2 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів, оскільки з матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається, що майно - автомобіль марки INFINITI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуски - 2016, колір - black (чорний), номер VIN: НОМЕР_1 - визнано речовим доказом у кримінальному провадження.

Відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами від 15 липня 2024 року вбачається, що автомобіль марки INFINITI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуски - 2016, колір - black (чорний), номер VIN: НОМЕР_1 визнано речовим доказом, оскільки таке майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також об`єктом кримінально протиправних дій.

Так, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій - це предмети, на які було безпосередньо спрямоване злочинне посягання (гроші, цінності, автотранспорт, різні промислові товари).

Як встановлено із заяви ОСОБА_10 про вчинення злочину та протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.07.2024 року, потерпілий просив повернути йому саме сплачені ним грошові кошти, а не транспортний засіб, також вказував, що злочинними діями ТОВ «Гермес Експрес Шипінг» в особі ОСОБА_11 йому завдано майнового збитку у розмірі 6628 тисяч доларів.

Відтак, слідчий суддя погоджується з аргументами власника майна, що об`єктом кримінально протиправних дій є грошові кошти, а не транспортний засіб.

Крім того, у судовому засіданні прокурором не зазначено жодних обставин та не додано доказів, на підставі яких можна дійти висновку, що автомобіль INFINITI містить інші відомості інші, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак, на час розгляду клопотання про скасування арешту на майно відсутні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також слідчим суддею не встановлено, що існують ризики, що таке майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене не чи перетворене (з перебиттям VIN-коду), а також перепродане з метою подальшого користування без державної реєстрації.

Адже відповідно до висновку експертного дослідження №02/0541/8534 від 05.11.2024 року, виданого Вінницьким НДЕКЦ: номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , ідентифікатор НОМЕР_1 , наданого на дослідження транспортного Inifiniti НОМЕР_3 , не змінювалися; бланк наданого на дослідження документа «Док-т про реєстрацію ТЗ (іншої держави)» серія НОМЕР_6 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

Отже, прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у правомірне володіння ОСОБА_3 його майном.

З огляду на наведене, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність правомірних підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. А тому необхідно скасувати арешт майна, який накладений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року у справі №760/16508/24, а саме на автомобіль марки INFINTI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуску - 2016, колір black (чорний), номер VIN: НОМЕР_1 , оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Керуючись статтями 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року у справі №760/16508/24 (провадження №1-кс/760/7682/24) у кримінальному провадженні №0001918 від 26 червня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме на автомобіль марки INFINTI, моделі Q50, тип кузова - седан, рік випуску - 2016, колір black (чорний), номер VIN: НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Солом`янського

районного суду м. Києва ОСОБА_1