Провадження № 1-в/127/216/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» ОСОБА_4 ,

представника КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої розглядається подання ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні подання заступника директора з медико-соціальної реабілітації та правової допомоги Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_8 про продовження ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання заступника директора з медико-соціальної реабілітації та правової допомоги Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_8 про продовження ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.

Подання мотивоване тим, що психічний стан ОСОБА_7 не покращився, не має усвідомлення необхідності постійного прийому підтримуючого лікування. Немає критичного ставлення до скоєного злочину. За результатом огляду комісія лікарів встановила, що пацієнту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за психічним станом рекомендовано продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу, як захід медичного характеру.

Представник КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» ОСОБА_4 у судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити та продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 у виді амбулаторної психіатричної допомоги терміном на шість місяців. Також, суду повідомила, що у ОСОБА_7 відсутнє критичне ставлення до захворювання та скоєного злочину, поведінка зухвала, неадекватна, без дистанції, у розмові з лікарем дозволяє собі висловлювати погрози, не усвідомлює необхідності прийому препаратів, емоційно не стабільний, може висловлювати приховані маячні ідеї, до свого стану не критичний, не розуміє стани загострення. На даний час стан ОСОБА_7 відповідає висновку від 21.04.2025 року, суттєво не покращився.

Особа, щодо якої вирішується питання про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , заперечував щодо задоволення подання про продовження йому застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги. зазначив, що у медичному висновку вказано недостовірні фактичні дані щодо історії його хвороби та ряд надуманих обставин його поведінки.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 щодо задоволення подання заперечував, оскільки продовження лікування терміном на шість місяців є порушенням прав людини, крім того до пацієнта застосовують застарілі методи лікування, які не відповідають європейським протоколам. Крім того, просив суд звернути увагу що подання не відповідає вимогам закону, є упередженим та порушує статтю 57 Конституції України.

Представник КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» ОСОБА_5 у судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити. Додатково зазначила, що лікування пацієнтів у закладі відбувається у відповідності до «Реєстру джерел уніфікованих клінічних протоколів та клінічних настанов в лікарні» затверджених Наказом № 93 від 07.04.2025 року.

Також захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 до суду подано заперечення на висновок комісії лікарів-психіатрів. В прохальній частині заперечень просить суд відмовити у застосуванні примусових заходів медичного характеру визначених у висновку комісії лікарів-психіатрів № 19 від 21.04.2025 року відносно ОСОБА_7 , який нібито висловлює маячні ідеї галюцинації не виявлені але потребує на примусову психіатричну допомогу. Просить передати ОСОБА_7 на піклування родичам з обов`язковим лікарським наглядом.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що подання підлягає задоволенню, оскільки відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_9 потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги. Також, прокурор наголосив на положеннях ч. 2 ст. 95 КК України, особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я.

В судовому засіданні також було допитано свідка: дружину ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , яка повідомила суд, що разом з чоловіком проживає вже 40 років, характеризує його як порядну та чесну людину, яка за збігом життєвих обставин потребує лікування. Вважає, що хвороба ОСОБА_7 циклічна, моментами йому стає краще, моментами гірше, проте він із розумінням відноситься до необхідності лікування, вчасно приймає ліки та приходить до лікаря на запланований візит. Щодо відношення до алкоголю вживає рідко, проте після кожного вживання алкоголю рано чи пізно потрапляє до лікарні.

На думку дружини, застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги, ображають ОСОБА_7 , оскільки суспільство відноситься до таких людей негативно, тому вона просить суд надати ОСОБА_7 їй під опіку. Водночас, повідомила суду, що складності відвідати лікаря один раз на місяць немає.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення.

Зі змісту пункту 1 ч. 2 ст. 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 514 КПК продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Кримінального кодексу України (далі КК) продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Частиною другою статті 95 КК регламентовано, що особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні, відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2023 про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду, за вчинення суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.05.2024 року ОСОБА_7 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом на шість місяців.

Ухвалою Сарненьського районного суду Рівненської області від 06.11.2024 року ОСОБА_7 припинено застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду із заміною на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання. Відомості про апеляційне оскарження означеної ухвали відсутні, в зв`язку з чим ухвала набула законної сили 13.11.2024.

Станом на 12.05.2025 року визначений ст. 95 КК України граничний шестимісячний строк не сплинув.

У КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» під наглядом лікаря психіатра поліклінічного відділення з денним стаціонаром ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться з 18.11.2024 року, з діагнозом: Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад змішаного генезу.

З висновку комісії лікарів-психіатрів № 19 від 21.04.2025 року щодо ОСОБА_7 вбачається, що за період з 18.1.2023 року по теперішній час пацієнт щомісячно оглядався лікарем психіатром у поліклінічному відділенні з денним стаціонаром. Приймав вибірково призначене лікування. За цей час психічний стан не покращився, ОСОБА_7 , не має усвідомлення необхідності постійного прийому підтримуючого лікування. Немає критичного ставлення до скоєного злочину, має місце часте зловживання спиртними напоями. Доступний спілкуванню. На запитання відповідає не завжди по суті, багатослівний, відмічається прискорення темпу асоціації. Мислення непослідовне, різнопланове, паралогічне. Внутрішньо незначно напружений, розгальмований, надокучливий. Настрій нестійкий, амбівалентний, вольові установки нетревкі, увага не стійка, критики хворобливого стану та скоєного злочину не виявляє. За результатом огляду комісія лікарів встановила, що пацієнту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за психічним станом рекомендовано продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу, як захід медичного характеру.

Долучений до подання висновок комісії лікарів №19 від 21.04.2025, пояснення лікуючого лікаря-психіатра ОСОБА_4 обґрунтовують необхідність продовження ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до абзацу третього ч. 2 ст. 95 КК України, особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я. У висновку незалежного лікаря-психіатра мають бути зазначені підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. У разі відсутності таких підстав у висновку обґрунтовується необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

Попри заперечення ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 висновку комісії лікарів від 21.04.2025 №19 та подання про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги в цілому, стороною захисту в обґрунтування заперечень не надано суду висновку незалежного лікаря-психіатра із зазначенням підстав для припинення застосування примусових заходів медичного характеру. Відтак належних доказів для припинення продовження примусових заходів медичного характеру стороною захисту суду не надано.

Показання свідка дружини ОСОБА_7 ОСОБА_10 , пояснення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 та надані ними докази наявності у ОСОБА_7 звання майора СБУ у відставці, реєстрації його ФОП за КВЕД: 69.10, 80.10, 80.20 та 80.30, наявності в ОСОБА_7 другої групи інвалідності, а також наявності у його дружини ОСОБА_10 кваліфікації медичної сестри цивільної оборони не обґрунтовують доцільності припинення застосування примусових заходів медичного характеру.

Досліджені судом, надані представником лікарні Наказ по КНП «ВОКПЛ ім. акад.. О.І. Ющенка ВОР» від 07.04.2025 №93 «Про затвердження Реєстру уніфікованих клінічних протоколів та клінічних настанов в лікарні» та додаток №1: Реєстр джерел уніфікованих клінічних протоколів та клінічних настанов, офіційно перекладених МОЗ спростовують аргументи сторони захисту про, начебто, застарілі радянські методики лікування ОСОБА_7 в означеній лікарні.

В поданні від 30.04.2025 про продовження ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги, не зазначено строку, на який заступник керівника лікарні просить продовжити ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до абзацу першого ч.2 ст. 95 КК України, продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, зокрема пояснення лікаря ОСОБА_4 про те, що певні покращення стану здоров`я ОСОБА_7 все ж таки мають місце, суд вважає за доцільне продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги відносно ОСОБА_7 на строк 4 місяці.

З огляду на викладене, суд враховує, що згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_7 на цей час потребує амбулаторної психіатричної допомоги, а тому суд вважає за доцільне задовольнити подання заступника директора з медико-соціальної реабілітації та правової допомоги Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_8 про продовження ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.

Керуючись ст. 95 КК України, статтями 371, 512, 514 КПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання заступника директора Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_8 про продовження ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком на 4 (чотири) місяці.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: