Справа № 0544/186/2012
Провадження № 1/243/4/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінальної справи за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Андріївка Слов`янського району Донецької області, громадянки України, з неповною середньою освітою, розлученої, пенсіонерки, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального висновку, 23.12.2011 об 11-15 гр-ка ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, самостійно, таємно викрала поліетиленовий пакет, який стояв на лавиці у касовому залі будівлі залізничного вокзалу ст. Слов`янськ ДП «Донецька залізниця», що розташована за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Привокзальна, 1, який належав гр-ну ОСОБА_5 , та в якому було його особисте майно: мобільний телефон Simens A-50, вартістю, з урахування використання та амортизації, 110 грн, зарядний пристрій до нього вартістю, з урахування використання та амортизації, 30 грн, мобільний телефон Simens CX-65, вартістю, з урахування використання та амортизації, 150 грн, зарядний пристрій до нього вартістю, з урахування використання та амортизації, 30 грн.

З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 320 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

До суду від керівника Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання, згідно якого керівник окружної прокуратури просить закрити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. В обґрунтування заявленого прокурор зазначає наступне.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22.03.2012 ОСОБА_4 оголошено в розшук, а кримінальну справу щодо неї призупинено.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, відповідно до якого стаття 51 КУпАП була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна наразі вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Виходячи з вищевикладеного, станом на грудень 2011 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до 941 грн, а отже, внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки вартість майна за кримінальним правопорушенням становила 320 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 275 КПК України 1960 року розгляд справи судом провадиться тільки відносно підсудного і тільки в межах пред`явленого йому обвинувачення.

У зв`язку із внесенням змін до законодавства діяння, у вчиненні якого обвинувачується підсудна, перестало бути караним у кримінальному порядку. Відповідно, провадження в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України 1960 року, здійснюється лише у кримінальних справах, а кримінальна справа не може бути порушена, а порушена підлягає закриттю за відсутністю ознак злочину.

Отже, беручи до уваги відсутність в діянні ОСОБА_4 , що їй інкримінується, на даний час ознак злочину, провадження у вказаній кримінальній справі підлягає закриттю.

ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 479-2 КПК України, має право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, однак, протягом більше, ніж тринадцяти років, ухиляється від суду, водночас кримінальне переслідування з боку держави також має свої правові підстави. Як вбачається з пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією діяння», яким у подальшому і встановлено необхідність отримання згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цієї підстави, метою і причиною появи цього положення закону є зазначена у рішенні Конституційного Суду України необхідність наявності можливості реалізації обвинуваченим права викласти свою позицію стосовно власної невинуватості під час судового розгляду.

Разом з тим, у цій справі достовірно встановлено, що підсудна не має жодного наміру викладати свою позицію стосовно власної невинуватості, уникаючи судового розгляду та перебуваючи у розшуку, тобто у цьому випадку відсутня мета застосування положень ст. 479-2 КПК України.

Правовими підставами для розшуку ОСОБА_4 та подальшого судового розгляду є обвинувачення її у скоєнні кримінального правопорушення та ухилення від явки до суду. Разом з тим, правова підстава у виді обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення зникла. Тому, для реалізації завдань кримінального та кримінального процесуального законодавства наявні підстави для прийняття рішення про закриття кримінальної справи.

На підставі викладеного вище, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» прокурор просить кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України закрити у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В судовому засіданні прокурор Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 подане клопотання підтримала, просила задовольнити.

Підсудна ОСОБА_4 в судовому засіданні не брала участь, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, проте, згідно поштового повідомлення, яке повернулось до суду без вручення адресату, ОСОБА_4 за місцем мешкання відсутня. Будь-яких заяв або клопотань від ОСОБА_4 на адресу суду не надходило, про зміну місця проживання підсудна не повідомляла.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом з достовірністю встановлено, що підсудна ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), який було скоєно 23.12.2011. Сума завданої шкоди склала 320 грн.

18.07.2024 Верховною Радою України був прийнятий Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно якого заволодіння чужим майном шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, прирівняно до дрібного викрадення чужого майна, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення. Таким чином декриміналізовано викрадення майна на суму, меншу за два неоподатковувані мінімуми доходів громадян станом на момент вчинення кримінального правопорушення. Вказаний Закон набув чинності 09.08.2024 та є дійсним.

Частиною другою статті 4 КК України визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому, згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується також з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, згідно з якими «…зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ (неоподатковуваного мінімуму) для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.»

Згідно пункту 5 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України в редакції від 24.11.2011 встановлено податкову соціальну пільгу у розмірі, що дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно матеріалів кримінального провадження, інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, було вчинено в грудні 2011 року. Загальна вартість викраденого майна склала 320 грн.

Як вбачається зі статті 21 Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік», установлено у 2011 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 941 грн.

Таким чином, на час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень була встановлена сума неоподатковуваного мінімуму в розмірі 941 грн, а отже два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що є найвищою межею при кваліфікації дрібного викрадення майна, згідно змін, внесених до КУпАП Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024, станом на час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину складали 1882,00 грн.

Підсумовуючи наведене, оскільки вартість викраденого майна не перевищує 1882,00 грн, з огляду на зміни, внесені Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024, злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, інкримінований ОСОБА_4 , декриміналізується та прирівнюється до дрібного викрадення чужого майна, відповідальність за яке передбачена ст. 51 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 275 КПК України 1960 року розгляд справи судом провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення. Отже, суд може здійснювати розгляд справи щодо ОСОБА_4 тільки за ч. 1 ст. 185 КК України. У зв`язку із внесенням змін до законодавства діяння, у вчиненні якого обвинувачується підсудна, перестало бути караним у кримінальному порядку. Відповідно, провадження в порядку, визначеному Кримінально-процесуальним Кодексом України 1960 року, здійснюється лише у кримінальних справах, а кримінальна справа не може бути порушена, а порушена підлягає закриттю за відсутністю ознак злочину. Отже, беручи до уваги відсутність в діянні, що інкримінується ОСОБА_4 , на даний час ознак злочину, судом не може бути продовжено провадження у кримінальній справі.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку про наявність підстав для закриття кримінальної справи. Право підсудної на заперечення проти закриття кримінальної справи не втрачається, вона має можливість реалізувати своє право після отримання копії постанови, у зв`язку з чим судом зазначається строк оскарження постанови суду з дня отримання ОСОБА_4 копії судового рішення.

Беручи до уваги прийняте у справі рішення, запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 , у виді підписки про невиїзд, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного вище, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.24, ч. 1 ст. 5 КК України, ст. ст. 6 ч. 1 п. 2, 282 КПК України 1960 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією діяння відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд - скасувати.

Речові докази, а саме: мобільні телефони б/у Simens A-50, без задньої кришки та акумулятора, та Simens CX-65, а також зарядні пристрої до них, що були передані на відповідальне зберігання гр-ну ОСОБА_5 , - залишити у власника.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а підсудною, яка не брала участь в судовому засіданні, - з моменту отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та проголошений 29.05.2025 о 08-20 год.

Суддя ОСОБА_1