Провадження 1-кп/522/2675/25

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Україна, місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000793 від 09.11.2015 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кишинів Республіки Молдова, громадянки України, з вищою освітою, головного ревізора-інспектора відділу перевірок окремих платників податків управляння аудиту ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області, одруженої, інваліда ІІ групи, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.1, 4 ст.358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника - ОСОБА_12

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

інші учасники кримінального провадження:

перекладач - ОСОБА_13 ,

УСТАНОВИВ:

ОБВИНУВАЧЕННЯ, ЯКЕ ПРЕДЯВЛЕНО ОСОБІ, ТА ВИЗНАНЕ СУДОМ НЕДОВЕДЕНИМ

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.1, ч.4 ст. 358 КК України, за наступних обставин.

Наказом начальника ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської обласної ДПС від 01.03.2012 №1-о ОСОБА_6 призначено на посаду заступника начальника відділу контролю за правильністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб.

Наказом виконувача обов`язків начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської ДПС від 27.06.2013 №1-о ОСОБА_6 призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу проведення перевірок відшкодування ПДВ управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій та присвоєно 13 ранг державного службовця. У подальшому наказом виконувача обов`язків начальника ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 03.02.2015 №9-о ОСОБА_6 призначено на посаду головного державного ревізора інспектора відділу відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб.

На підставі Направлення №000837/1809 від 31.07.2012, виданого відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі м.Одеси №1548 від 31.07.2012, заступником начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ управління оподаткуванню юридичних осіб, радником податкової служби III рангу ДНІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_6 у період з 02.08.2012 по 27.08.2012 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Снік вуд індастрі» , юридична адреса: 65026, м.Одеса, вул.Грецька, 26/28, оф.39, з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за травень 2012 року.

Під час проведення вказаної перевірки ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, переслідуючи корисливі мотиви, висунула директору ТОВ «Снік вуд індастрі» ОСОБА_14 та засновнику цього підприємства ОСОБА_15 вимогу передачі їй щомісяця грошових коштів в якості неправомірної вигоди по 500 доларів США за неупереджене ставлення під час перевірки до документів бухгалтерського обліку та податкової звітності підприємства, за нездійснення перешкод господарській діяльності підприємства. ОСОБА_6 попередила ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що у разі невиконання її вимог щодо передачі зазначених коштів, вона складе акт позапланової перевірки та не підтвердить ТОВ «Снік вуд індастрі» до відшкодування суми ПДВ, а у подальшому вживатиме заходів щодо призначення додаткових перевірок за попередні періоди із нарахуванням значних сум штрафних санкцій, включаючи зупинення роботи підприємства па час проведення інвентаризації матеріальних активів.

Враховуючи відсутність коштів для виплати неправомірної вигоди ОСОБА_6 , її погрози про зупинення роботи підприємства, що могло завдати значної шкоди підприємству у зв`язку зі зривом термінів і обсягів поставок за зовнішньоекономічними контрактами, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вимушено погодились виконати незаконні вимоги ОСОБА_6 про щомісячну сплату їй неправомірної вигоди, проте попросили зменшити її розмір. На прохання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_6 вказала, що їм необхідно працевлаштувати її сина ОСОБА_16 до ТОВ «Айсал» юридична адреса: 65026, м.Одеса, вул.Грецька, 26/28, оф.39, на якому ОСОБА_15 працює директором, а ОСОБА_14 - фінансовим директором. При цьому ОСОБА_6 вказала, що її син фактично виконувати посадові обов`язки не буде, а його заробітну платню вона щомісячно буде отримувати особисто в якості неправомірної вигоди.

На виконання незаконних вимог заступника начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ управління оподаткуванню юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_6 директор ТОВ «Айсал» ОСОБА_15 вимушено працевлаштував ОСОБА_16 .

З метою реалізації своїх злочинних цілей, у період з 02.08.2012 по 27.08.2012, більш точного часу встановити не виявилось можливим, у службових приміщеннях ТОВ «Снік вуд індастрі» та ТОВ «Айсал» ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, підробила офіційні документи, а саме підписала від імені ОСОБА_16 заяву про прийняття на роботу до ТОВ «Айсал» від 01.08.2012 року та заяву про застосування податкової соціальної пільги від 01.08.2012.

На підставі вказаних підроблених документів і наданих ОСОБА_6 фотокопій паспорту та ідентифікаційного номеру ОСОБА_17 , наказом директора ГОВ «Айсал» ОСОБА_15 від 01.08.2012 №14/к, ОСОБА_16 з 01.08.2012 прийнято на роботу інженером з програмного забезпечення із заробітною платою у розмірі 1900 гривень у місяць.

У період з 05.09.2012 по 10.07.2014 у місті Одесі Одеської області, більш точного часу та місця встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 щомісячно отримувала від ОСОБА_15 та ОСОБА_14 неправомірну вигоду у розмірах відповідно до нарахованої ОСОБА_16 заробітної платні та Єдиного соціального внеску (ССВ) згідно з відомостями на виплату грошей на ТОВ «Айсал».

При цьому, у вказаний період часу у службових приміщеннях ТОВ «Снік вуд індастрі» та ТОВ «Айсал», кожного разу після отримання неправомірної вигоди у вигляді нарахованої ОСОБА_16 заробітної платні, у відомостях на виплату заробітної платні ОСОБА_6 умисно ставила підпис від імені свого сина у графі «Підпис про одержання» тим самим підробила документи бухгалтерського обліку.

За отриману неправомірну вигоду ОСОБА_6 під час проведення подальших аналогічних перевірок не ставилася упереджено до документів бухгалтерського обліку та податкової звітності ТОВ «Снік вуд індастрі», не вчинила перешкод у господарській діяльності цього підприємства, не влаштовувала конфліктних ситуацій з представниками підприємства, не вжила заходів щодо призначення додаткових перевірок за попередні періоди, не призначала інвентаризацію матеріальних активів, проте у разі виявлення порушень податкового законодавства, відображала їх в актах перевірки та застосовувала до підприємства штрафні санкції .

Таким чином, внаслідок вчинення продовжуваних злочинів, у період з 15.09.2012 по 10.07.2014 ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_15 та ОСОБА_14 неправомірну вигоду у вигляді нарахованих ОСОБА_16 заробітної платні та ЄСВ згідно з відомостями на виплату? грошей на ТОВ «Айсал» за період серпень 2012 року - липень 2014 року на загальну суму 65 686,26 грн.

Органом досудового розслідування зазначені дії ОСОБА_6 кваліфіковані за:

-ч.3 ст.368 КК України: одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди;

-ч.1 ст.358 КК України: підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвічується іншою особою, яка має право видавати чи посвідчується іншою особою такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою;

- ч.4 ст.358 КК України: використання завідомо підробленого документа.

ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНЕ СУДОМ ДОВЕДЕНИМ

10.07.2014 року, більш точного часу становити не виявилось можливим, у службових приміщеннях ТОВ «Снік вуд індастрі» та ТОВ «Айсал» в м.Одесі ОСОБА_6 написала і підписала від імені ОСОБА_16 та передала директору ГОВ «Айсал» ОСОБА_15 завідомо підроблений документ - заяву від 10.07.2014 про звільнення ОСОБА_16 за власним бажанням з ТОВ «Айсал». На підставі вказаної завідомо підробленої заяви від 10.07.2014 наказом директора ГОВ «Айсал» ОСОБА_15 від 10.07.2014 №27/к ОСОБА_16 звільнено з ТОВ «Айсал», а ОСОБА_6 припинено щомісячну передачу неправомірної вигоди.

Таким чином ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені:

-ч.1 ст.358 КК України: підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвічується іншою особою, яка має право видавати чи посвідчується іншою особою такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою;

- ч.4 ст.358 КК України: використання завідомо підробленого документа.

За сукупністю ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.1, ч.4 ст. 358 ККУ.

ПОЗИЦІЯ СТОРОНИ ЗАХИСТУ

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнала у повному обсязі, пояснивши наступне.

Вона вважає пред`явлене обвинувачення не обґрунтованим, оскільки зазначені в ньому обставини не відповідають дійсності та не підтверджені належними і допустимими доказами. В обвинуваченні не зазначено час та невірно вказано місце вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень (замість вулиці Хімічної вулиця Грецька). З серпня 2012 по липень 2014 року вона дійсно працювала у ДПС Приморського району м.Одеси на різних посадах та в силу службової діяльності, під час проведення податкових перевірок, спілкувалася із керівником ТОВ «Снік вуд індастрі» ОСОБА_14 та засновником даного підприємства ОСОБА_18 , будь-якої неправомірної вигоди вона від них не вимагала та не отримувала. З приводу працевлаштування у ТОВ «Айсал» сина ОСОБА_16 їй нічого не було відомо. Останній за фахом є юристом та ніколи не працював у ТОВ «Снік вуд індастрі». Вона жодного разу не отримувала за нього заробітну платню і не розписувалася у відповідних відомостях. Вважає, що грошові кошти незаконно отримувала директор ТОВ «Снік вуд індастрі» ОСОБА_14 , яка з метою прикриття своєї протиправної діяльності надала завідомо неправдиві свідчення і свідомо обмовила її. Заяву від імені сина про звільнення з ТОВ «Айсал» вона підписала за його дорученням, оскільки він попрохав забрати на підприємстві його трудову книжку. Тому вважає необґрунтованим обвинувачення у вимаганні і отриманні неправомірної вигоди і у підробленні офіційних документів.

Захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_6 невинуватою у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.ч.1, 4 ст. 358 КК України, та виправдати у зв`язку з відсутністю в її діях складу та події зазначених кримінальних правопорушень, посилаючись на наступне.

На її думку, висунуте обвинувачення у вимаганні та отриманні ОСОБА_6 неправомірної вигоди не доведено жодним доказом. Обвинувачення ґрунтується лише на взаємовиключних і суперечливих показаннях свідків, які не узгоджуються із письмовими доказами. Ключові свідки сторони обвинувачення тричі змінювали показання: на досудовому розслідування та двічі під час допиту в суді (первинний та повторний допит у суді). Водночас, висновки проведених експертних почеркознавчих досліджень спростовують факт отримання обвинуваченою чи її сином грошових коштів у ТОВ «Айсал».

Так, на досудовому розслідуванні слідчий одночасно провів допити ключових свідків сторони обвинувачення: ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 в одному приміщенні, чим грубо порушив вимоги ч.1. ст. 224 КПК України про те, що кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків. Таким чином, ще на етапі досудового розслідування показання зазначених свідків у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 були отримані із грубим порушенням вимог ч. 4 ст. 68, ч.1 ст. 224 КПК України, а відтак, це є однією із підстав для визнання їх недопустимими.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено лише юридичну адресу ТОВ «Снік вуд індастрі»: 65026, м. Одеса, вул. Грецька, 26/28, оф. 39, та взагалі не вказано конкретний час і будь-яке місце скоєння злочину. Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 під час допиту в суді показали, що обвинувачена проводила перевірки підприємства ТОВ «Снік вуд індастрі» тільки за адресою його фактичного розташування, а саме: м. Одеса, вул. Хімічна, 35. Ця адреса вказана і в документах за результатами проведених обвинуваченою перевірок на підприємстві ТОВ «Снік вуд індастрі», які долучені до матеріалів суду, як доказ.

Під час допиту в суді свідок ОСОБА_14 показала, що ОСОБА_6 нібито скоїла протиправні дії перед початку проведення першої, або перед початку проведення другої перевірки на підприємстві. На допиті в суді 30.01.2019 року свідок ОСОБА_15 дав показання, що познайомився з обвинуваченою у 2015 році, що обвинувачена не скоїла будь-які протиправні дії. На допиті 04.11.2021 року в суді свідок ОСОБА_15 вказав, що ОСОБА_6 нібито скоїла протиправні дії одразу після проведення першої перевірки на його підприємстві.

Ці показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на допитах в суді, які спростовують те, що вказано у обвинувальному акті про час скоєння злочину ОСОБА_6 , також свідчать про факт того, що на етапі досудового розслідування за відсутності у досудового слідства будь-яких доказів скоєння ОСОБА_6 протиправних дій під час проведення нею реально існуючої перевірки на підприємстві ТОВ «Снік вуд індастрі» у період часу з 02.08.2012 по 27.08.2012 року, сторона обвинувачення, прийняла до уваги неправдиві показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на етапі досудового розслідування щодо обставин скоєння ОСОБА_6 протиправних дій під час неіснуючої перевірки наприкінці липня 2012 року і при цьому навмисно замінила на період перевірки, яку ОСОБА_6 реально проводила на підприємстві ТОВ «Снік вуд індастрі» з 02.08.2012 по 27.08.2012 року.

Сторона обвинувачення з метою підтвердження в суді пред`явлених ОСОБА_6 обвинувачень надала у якості показань свідків всіх осіб, які працювали у сумісному офісі підприємств ТОВ «Снік вуд індастрі» та ТОВ «Айсал» в 2012-2014 роках, та які повинні були на допитах в суді дати показання на підтвердження пред`явлених звинувачень. Це свідки: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 . Від допиту в суді свідка ОСОБА_22 сторона обвинувачення відмовилася.

До матеріалів справи долучено, як доказ, нотаріально засвідчені пояснення ОСОБА_16 від 23.09.2016 року на адресу адвоката ОСОБА_12 , у яких він вказав, коли і за яких обставин ОСОБА_14 отримала від нього його трудову книжку, ксерокопії його паспорту та ідентифікаційного коду. У цьому поясненні ОСОБА_16 також зазначив, що на початку червня 2014 року, коли він повідомив ОСОБА_14 про те, що йому необхідно, щоб вона повернула йому його трудову книжку, то дізнався від ОСОБА_14 , що вона без його відома оформила його трудову книжку у себе на підприємстві ще в 2012 році, сама отримувала замість нього заробітну плату, щоб розрахуватися з боргами за кредитом за придбаний автомобіль. Також у цьому поясненні зазначено, що ОСОБА_14 повідомила ОСОБА_16 про те, що відразу повернути йому його трудову книжку вона не може, так як він оформлений у відпустку, та попросила почекати до закінчення відпустки у липні. ОСОБА_16 наполягав, щоб ОСОБА_14 повернула йому його трудову книжку до 20 червня 2014 року. У зв`язку з тим, що він мав виїхати на роботу за кордон 25.06.2014 року і йому було необхідно завершити раніше розпочаті справи, він звернувся за допомогою до своєї матері, ОСОБА_6 , щоб та допомогла забрати у ОСОБА_14 його трудову книжку і дав номер телефону ОСОБА_14 . Після цього його мати, повідомила йому, що знає ОСОБА_14 , так як раніше перевіряла підприємство, на якому вона працює, та погодилася допомогти забрати у неї його трудову книжку. ОСОБА_16 дав ОСОБА_6 власноруч написану довіреність для вирішення його питань. Далі приблизно у середині червня 2014 року ОСОБА_6 забрала у ОСОБА_14 його трудову книжку і передала її йому. У ніч з 25 на 26 червня ОСОБА_16 виїхав за межі України і взяв із собою свою трудову книжку.

Також, на думку захисту, не відповідає дійсності зазначене у обвинувальному акті те, що 10.07.2014 року обвинувачена у службових приміщеннях ТОВ «Айсал» і ТОВ «Снік вуд індастрі» нібито написала та підписала від імені ОСОБА_16 і передала директору підприємства ТОВ «Айсал» ОСОБА_15 завідомо підроблений документ - заяву від 10.07.2014 про звільнення за власним бажанням ОСОБА_16 з ТОВ «Айсал».

10.07.2014 року обвинувачена перевірки на підприємствах ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік вуд індастрі» не проводила, у службових приміщеннях цих підприємств не була присутня, зі свідком ОСОБА_15 ніколи не спілкувалася, він не володіє українською та російською мовами, та нічого йому не передавала. Свідок ОСОБА_15 в суді дав показання, що йому невідомо як відбувалося звільнення ОСОБА_16 з підприємства ТОВ «Айсал».

На допиті в суді 24.06.2021 року обвинувачена дала свідчення щодо обставин того, як і на підставі чого вона у середині червня 2014 року написала заяву від імені ОСОБА_16 про звільнення з ТОВ «Айсал», передала його ОСОБА_14 і отримала трудову книжку ОСОБА_16 від свідка ОСОБА_14 .

При цьому обвинувачена не вчиняла будь-яких протиправних дій, вона написала заяву про звільнення ОСОБА_16 з ТОВ «Айсал» від його імені на підставі довіреності, отриманої від нього і на його прохання, з метою повернення трудової книжки законному власнику. Повністю відсутній злочинний намір використання цієї заяви у подальшому. Дії ОСОБА_6 не призвели до будь-яких шкідливих наслідків, не завдали збитків підприємству ТОВ «Айсал», а навпаки, припинилося нарахування та виплата зарплати ОСОБА_16 невстановленим особам.

22.10.2021 року ОСОБА_6 подала заяву до відділу поліції №2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області про вчинення злочину ОСОБА_14 та внесення відомостей у ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, надання свідком ОСОБА_14 завідомо неправдивих свідчень суду. За ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса ОСОБА_23 від 09.11.2021 року по справі №522/20831/21 відділом поліції № 2 ОРПУ №1 ГУНП в Одеській області 21.11.2021 року були внесені відомості у ЄРДР щодо протиправних дій свідка ОСОБА_14 та розпочато досудове розслідування досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001546.

Крім того, обвинувачена з 17.07.2012 року по 31.07.2012 року включно хворіла, посадові обов`язки не виконувала, перевірку на підприємстві ТОВ «Снік вуд індастрі» наприкінці липня 2012 року не проводила.

Тому захисник ОСОБА_12 наполягала на повному виправданні ОСОБА_6 .

ДОКАЗИ, НАДАНІ СТОРОНОЮ ОБВИНУВАЧЕННЯ

Показання свідка ОСОБА_14 , яка 21.02.2017р. показала в судовому засіданні, що працювала директором ТОВ «Снік вуд індастрі» та фіндиректором ТОВ «Айсал». Дату вона не пам`ятає, у 2012 році, ОСОБА_6 та ще один податковий інспектор, прийшли до них на перевірку відшкодування ПДВ, перевіряли обидва підприємства, в неї було направлення на перевірку. При першій перевірці порушень не було виявлено, але були попередження з приводу дрібних недоліків. ОСОБА_6 сказала, що при наступній перевірці документи з такими недоліками не буде враховувати. Погрожувала проведенням інвентаризації та експертизи, закриттям підприємства. Говорила, що завжди може знайти порушення і вони не зможуть працювати. Вона вимагала від їх засновника щомісячну винагороду у валюті та комп`ютер, який було придбано підприємством та встановлено у її кабінеті. Вимагала біля 500 доларів США за одне підприємство. Також за її вимогою вони були вимушені оформити на підприємство її сина. Вона сама написала заяву і принесла документи, після оформлення вона сказала, що її син ходити не буде. Зарплатню отримувала вона сама або її чоловік, інколи вони підвозили до її дому. Вона постійно погрожувала, доводила бухгалтера до сліз. У відомостях розписувалась ОСОБА_6 , до 2014 року її син у них був працевлаштований. Перевірки були до 2013 року, але потім у 2015 році вона знову прийшла, казала, що всі вони в одному відділі і вона все одно буде їх перевіряти. Вони оскаржили її дії керівництву податкової, але стало ще гірше. ОСОБА_6 чіплялась до бухгалтерських документів. Першочергово мова йшла про те що її син буде працювати реально, а коли його працевлаштували і вона прийшла на перевірку, сказала, що син не буде приходити. Вона перевіряла підприємства, на яких був працевлаштований її син, курувала перевірки. Зарплатня передавалась за лояльність і через погрози. Всього їй передали 47-49 тисяч, а 65686, це з податками, точно вона не пам`ятає, може помилятися.

При додатковому допиті в суді за клопотанням прокурора свідок ОСОБА_14 пояснила наступне.

Вона познайомилась з ОСОБА_6 у 2012 році, коли та приїхала з перевіркою ПДВ. Працювала бухгалтером у «Снік вуд індастрі» та фінансовим директором ТОВ «Айсал» Обвинувачена перевіряла одне підприємство, потім інше. Порушення у них були. Під час першої перевірки вона попередила, що вправі заблокувати накладні, ініціювати штрафні санкції та зупинку підприємства. Для цього вони повинні піти на «поступки», тобто передати гроші. Переговори велись з нею та ОСОБА_24 . Останній під час переговорів погодився прийняти на роботу на посаду програміста сина ОСОБА_6 . Для нього спеціально створили посаду. ОСОБА_6 сама написала за нього заяву та надала трудову книжку. Сина вони ніколи не бачили. Вона їх довго перевіряла. Коли вона перестала перевіряти, вони попросили звільнити її сина. Через декілька років вона знову прийшла до них з перевіркою, погрожувала закрити підприємство, вимагала гроші, але ОСОБА_25 їй відмовив. У них був гарний юрист, який сказав, що вони все оскаржать в суді. Вона зателефонувала і поскаржилась у податкову її керівництву. Потім прийшли інші співробітники та склали акт, призначили великі штрафи. В суді вони все це оскаржили. Син її рахувався в них два роки. Зарплатня йому нараховувалась у бухгалтерії, її передавали ОСОБА_6 у конвертах чи вона чи ОСОБА_25 . Часто відвозили їй додому. Заяву про працевлаштування сина ОСОБА_6 писала у неї в кабінеті. Як він переводився з «Снік вуд індастрі» в ТОВ «Айсал» вона не пам`ятає. Напевно вона писала заяву про звільнення. Першочергово ОСОБА_6 просила працевлаштувати сина, а коли вони працевлаштували його, вона вийшла у перший день до них з перевіркою і сказала, що він не буде у них працювати, а гроші буде отримувати вона. Коли допитували ОСОБА_26 , то був дуже поганий перекладач, ОСОБА_15 нічого не зрозумів.

Показання свідка ОСОБА_27 , який показав у судовому засіданні 30.01.2019р., що приблизно у 2015 році вони познайомились з ОСОБА_6 . У ТОВ «Айсал», він є директором і засновником, а у «Снік вуд індастрі» - тільки засновником. У «Снік вуд індастрі» директором є ОСОБА_28 . ОСОБА_6 працювала у ДФС і контролювала ці фірми у питаннях податкового законодавства. Санкції вона не накладала. У період 2012-2015 р. у ТОВ працювало близько 60-80 людей. Він не пам`ятає чи працював ОСОБА_16 чи ні. ОСОБА_6 попросила працевлаштувати сина на роботу, але він не контролював цей процес. В нього вона нічого не вимагала. Не знає, чи була посада програміста-спеціаліста. Він чув як вона кричала. Співробітники звертались до нього зі скаргами на ОСОБА_6 . Чи були від неї неправомірні вимоги про передачу грошей він нічого не знає. У 2012-2015 роках гроші у якості заробітної плати вони видавали готівкою під розпис співробітникам. Зарплатню видавали у бухгалтерії. На роботу могли прийняти без його відома. ОСОБА_6 він бачив тільки у офісі. На досудовому розслідуванні під час його допиту слідчий залучив в якості перекладача ОСОБА_14 .

При додатковому допиті свідка за клопотанням прокурора в судовому засіданні 04.11.2021 року, ОСОБА_25 пояснив наступне. Він був засновником ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік вуд індастрі». У ТОВ «Айсал» він є директором, а у ТОВ «Сніквуд індастрі» засновником. З ОСОБА_6 він познайомився, коли вона прийшла на перевірку у « ОСОБА_29 », це було 9 років тому, в них порушень не було, але незабаром ОСОБА_6 їх знайшла. Був тиск з її боку, вона кричала, говорила на підвищених тонах, до такого ступеню, що співробітники бухгалтерії плакали. Таких перевірок в них ніколи не було. Вона казала, що знайде спосіб, як закрити фірму, якщо вони не будуть діяти так як їй потрібно. ОСОБА_6 обумовила вимогу передачі хабара в розмірі 500 доларів США за кожне підприємство. Вони подумали і вирішили платити, так як був дуже великий тиск на них. Гроші передавались готівкою у різних місцях: біля її дому або приходив її чоловік. Також ОСОБА_6 захотіла щоб прийняли її сина на роботу до них. Сина прийняли у «Снік вуд індастрі». Можливо він підписував документи, чи ОСОБА_14 . На роботу він не ходив, гроші за нього приходила і отримувала ОСОБА_30 . Відбувалося це все у період 2012 2014 років. Неправомірну вимогу вона сама вимагала, ініціатива йшла від неї. Спочатку вони пішли у податкову з торговим аташе, у податковій були збори з цього приводу, вони просили відсторонити ОСОБА_6 від перевірок, але реакції не було, тому вони пішли в правоохоронні органи з заявою. Гроші передавали раз на місяць 500 доларів США, він чи ОСОБА_14 , ОСОБА_6 чи її чоловіку. Повинні були передавати по 1000 доларів, але він пам`ятає, що передавали по 500. Загальну суму він не пам`ятає, підрахунків вони не вели. Гроші він давав свої особисті. У 2012 році він був засновником двох фірм. Решетник працювала бухгалтером, вона померла. Інколи він був присутнім під час перевірок, а інколи ні. Хто саме писав заяву про прийняття на роботу він не знає, якщо не було б тиску, вони б його не прийняли. Все було саме так, як він говорить зараз. Чому він змінив свої показання під час додаткового допиту в суді - можливо перекладач невірно перекладав, це мовний фактор, невірний переклад.

Показання свідка ОСОБА_31 , який показав у судовому засіданні, що ОСОБА_6 була його підлеглою, заступником начальника відділу, він був начальником. Вона контролювала відшкодування ПДВ ( аналіз перевірки). ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік вуд індастрі» йому знайомі, він спілкувався з їх директором та головним бухгалтером ОСОБА_32 по телефону з приводу робочих питань. Перевірки цих підприємств здійснювала ОСОБА_33 , а у 2013 році у зв`язку з ротацією інспекторів інші особи. У 2013 році по телефону надходили скарги на ОСОБА_6 з ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік вуд індастрі». Він з нею говорив з приводу її жорсткого поводження з підприємствами. Після скарги у 2013-2014 роках на додаткову перевірку вийшли інші працівники, порушення були. Ревізори для проведення перевірок з питань ПДВ визначаються наказами начальника Управління. Він є керівником. Зі скаргою у 2013 році телефонувала головний бухгалтер ОСОБА_34 і сказала, що ОСОБА_6 доводить її до сліз, сказала, що буде скаржитись. У 2013 році ОСОБА_6 перестала бути заступником начальника відділу оскільки поводила себе неетично.

Показання свідка ОСОБА_20 , яка показала суду, що є бухгалтером та начальником відділу у ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік вуд індастрі». ОСОБА_6 знає, вона проводила в них перевірки у ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік вуд індастрі». У серпні 2012 року вона почала працювати у ТОВ «Снік вуд індастрі» і бачила ОСОБА_35 . Остання потім проводила перевірку. Іноді до них застосовувались заходи - знімали НДС. Вона була вимогливою, проте вони все обговорювали, і вони погоджувалися, що порушень не було. Другого разу вона кричала і сердилась, вимагала негайно надати документи. ОСОБА_16 у них не працював, вона його не бачила. У відомостях у ТОВ «Айсал» він значився, на роботі вона його не бачила. Розмір його заробітної платні і як вона виплачувалась, їй не відомо. Він рахувався з серпня 2012 року по липень 2014 року. Вона була прийнята на роботу з 01 серпня 2012 року у ТОВ «Снік вуд індастрі», працювала бухгалтером. У ТОВ «Айсал» з квітня 2013 року теж почала працювати бухгалтером. У 2016 році стала керівником відділу у ТОВ «Айсал». Про оформлення та звільнення конкретно ОСОБА_17 вона нічого не знає.

Показання свідка ОСОБА_21 , який показав під час допиту в суді, що працює менеджером з логістики у ТОВ «Снік вуд індастрі». З ОСОБА_6 вони були знайомі, стосунки добрі. Одного разу керівництво попрохало його забрати її з вул. Портофранківської у м.Одесі та привезти на підприємство для проведення перевірки, що він і виконав. Результати перевірок він не знає, приймали участь директор та бухгалтер. Він чув сварки під час перевірки, були конфлікти, ОСОБА_20 не один раз плакала. ОСОБА_36 теж працювала бухгалтером в них, вона була під час перевірок. ОСОБА_16 він не знав, суть конфлікту йому не відома.

Показання свідка ОСОБА_37 , який показав під час допиту в суді, що ОСОБА_6 здійснювала фінансовий контроль на 2-х підконтрольних йому підприємствах, вони були знайомі, але спілкувались лише з фінансових справ. Одного разу він привозив їй документи до ДПІ, вона була на підприємстві. Познайомились 5-6 років тому у зв`язку з податковою перевіркою. ОСОБА_6 попросила підвезти її додому. Із документів він побачив схоже прізвище, і дізнався від працівників, що її син працює у них на підприємстві. Їх троє засновників, дозвіл на працевлаштування ОСОБА_16 надав інший засновник. Фактично ОСОБА_16 не працював. Бухгалтер та директор сказали, що якщо б вони його не оформили то в них будуть проблеми з ДПІ (перевірки), вони не зможуть працювати. Скільки йому нарахували платні, йому не відомо. Декілька разів він бачив чоловіка ОСОБА_6 , який приходив за заробітною платою. Гроші він отримував у бухгалтерії під розписку. Особисто він з нею не спілкувався. Знає, що вона сказала одного разу (зі слів бухгалтера) що їй потрібен ноутбук. Один із засновників товариства сказав, що ноутбук куплено, а технік поїхав до офісу ОСОБА_6 і встановив комп`ютер. Він особисто ноутбук не бачив, знає, це від другого засновника ОСОБА_27 . ЇЇ син по документам працював у ТОВ «Снік вуд індастрі», коли його оформили він не пам`ятає. Бухгалтером була ОСОБА_38 . Він побачив прізвище ОСОБА_16 в бухгалтерських документах і поцікавився, що це, бухгалтер відповіла, що так потрібно, що це з дозволу ОСОБА_27 , який сказав, що в іншому випадку у них буде багато проблем, їх будуть перевіряти. Перевірки були раз на рік. Потім йому сказали, що ім`я ОСОБА_17 викреслили з документів. Підприємства знаходилися за адресою Хімічна, 35А. Особисто в нього ОСОБА_6 нічого не вимагала. Йому сказали директор та засновник, що вона вимагала в них бажала отримувати заробітну плату та комп`ютер. Скільки всього вона отримала грошей, він не знає. Він особисто бачив три рази, як її чоловік тричі отримував гроші та два рази заходив, в інші рази він не знає, як вона отримувала грошові кошти. Домашня адреса ОСОБА_6 йому не відома.

Сторона обвинувачення відмовилась від допиту свідка ОСОБА_22 у зв`язку з її похилим віком і неможливістю прибути в судове засідання.

ПИСЬМОВІ ДОКАЗИ

Наказ начальника ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської обласної ДПС від 01.03.2012 №1-о, згідно із яким ОСОБА_6 призначено на посаду заступника начальника відділу контролю за правильністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб.

Наказ виконувача обов`язків начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської ДПС від 27.06.2013 №1-о, згідно із яким ОСОБА_6 призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу проведення перевірок відшкодування ПДВ управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій та присвоєно 13 ранг державного службовця.

Наказ виконувача обов`язків начальника ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 03.02.2015 №9-0, яким ОСОБА_6 призначено на посаду головного державного ревізора інспектора відділу відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб та підтверджене присвоєне раніше спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу».

Посадова інструкція заступника начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_6 , затверджена першим заступником ДПІ у Приморському районі м.Одеси від 30.03.2012. Згідно п.1.3, Інструкції завданням ОСОБА_6 було забезпечення надходження платежів до бюджетів усіх рівнів, донарахованих в ході проведення невиїзних (камеральних) та документальних перевірок з підтвердження заявленого до відшкодування податку на додану вартість платниками податків, шо заходяться на обліку в ДПІ. Пунктами 3.35-3.44, цієї посадової інструкції визначено, що ОСОБА_6 виконувала наступні функції: аналіз переданих до відділу декларацій (відповідно реєстру) та наявної інформації про платників податків, що заявили до відшкодування суми податку на додану вартість, та проведення їх перевірки; перевірка правильності визначення сум податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету; підготовка запитів на проведення зустрічних перевірок з відшкодування податку на додану вартість; організація та проведення зустрічних перевірок в ході проведення позапланових виїзних/невиїзних документальних перевірок; оформлення результатів перевірок (акти, довідки, протоколи, проекти рішень і постанов, інші документи); забезпечення застосування штрафних санкцій і адміністративних стягнень до порушників податкового законодавства; аналіз результатів перевірки; аналіз причин і оцінка фактів (випадків) порушень податкового законодавства, виявлених у ході перевірок; надання пропозицій щодо удосконалення методик з організації та проведення перевірок з відшкодування податку на додану вартість; передача до підрозділів податкової міліції матеріалів перевірки, якщо за її наслідками виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства відповідальність за які передбачена КК України;

Посадова інструкція заступника начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_6 , затверджена першим заступником ДПІ у Приморському районі м.Одеси від 28.05.2012. Згідно п.1.3, Інструкції завданням ОСОБА_6 було забезпечення надходження платежів до бюджетів усіх рівнів, донарахованих в ході проведення невиїзних (камеральних) та документальних перевірок з підтвердження заявленого до відшкодування податку на додану вартість платниками податків, шо заходяться на обліку в ДПІ. Пунктами 2.2.60, 2.2.61 цієї посадової інструкції визначено, що ОСОБА_6 виконувала функції:

- проведення документальних позапланових перевірок платників податку з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ, складання актів перевірок;

- застосування до платників податків штрафних (фінансових санкцій) за порушення вимог законів з питань оподаткування та іншого законодавства;

Посадова інструкція головного державного ревізора-інспектора відділу проведення перевірок відшкодування ПДВ управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, затверджена начальником ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_39 29 серпня 2013 року , згідно п.2.1 якої, головний державний ревізор-інспектор відділу зобов`язаний здійснювати контроль за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ, шляхом проведення камеральних та документальних перевірок, згідно п.2.2.13.2. організовує роботу щодо правомірності бюджетного відшкодування ПДВ, згідно п.п. 2.2.13.6. контролює достовірність нарахування бюджетного відшкодування сум ПДВ, що підлягають відшкодуванню з бюджету, зазначених у зведеній інформації про можливі загальні обсяги відшкодування ПДВ коштами у розрізі платників, тощо, з якою ОСОБА_40 ознайомлена під підпис 29 серпня 2013 року.

Аналогічні функціональні обов`язки ОСОБА_6 мала відповідно до посадових інструкцій, затверджених начальником ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області 22.01.2014 та виконувачем обов`язків начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 24.04.2015.

Направлення №000837/1809 від 31.07.2012, видане відповідно до наказу виконувача обов`язків начальника ДПІ у Приморському районі м.Одеси ОСОБА_41 від 31.07.2012 №1548, яким заступнику начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ управління оподаткуванню юридичних осіб, радником податкової служби III рангу ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_6 у період з 02.08.2012 тривалістю 30 календарних днів доручено здійснення документальної позапланової виїзної перевірку ТОВ «Снік вуд індастрі» юридична адреса: 65026, м.Одеса, вул.Грецька, 26/28, оф.39, з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за травень 2012 року. Зазначене направлення було пред`явлено директору ТОВ «Снік вуд індастрі» ОСОБА_14 , 02.08.2012 року о 14 годині 30 хвилин.

Наказ виконувача обов`язків начальника ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_42 №875 від 27.03.2013 року, яким заступнику начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ОСОБА_6 наказано провести з 28.03.2013 року терміном 10 робочих днів позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ "Снік Вуд Індастрі" з питання підтвердження сум ПДВ, заявлених до відшкодування, які визначені у рядку 23 Декларації з ПДВ за січень 2013 року.

Наказ виконувача обов`язків начальника ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_43 №1038 від 12.04.2013 року, яким заступнику начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ОСОБА_6 наказано провести з 12.04.2013 року терміном 10 робочих днів позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ "Снік Вуд Індастрі" з питання підтвердження сум ПДВ, заявлених до відшкодування, які визначені у рядку 23 Декларації з ПДВ за лютий 2013 року.

Службова записка начальника управління доходів і зборів ГУ ДФС в Одеській області від 09.09.2015р., згідно якої надано інформацію з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_16 , який отримав доходи від ТОВ «Айсал» (), дата прийому на роботу - 01.08.2012, звільнено 10.07.2014р.

Висновок за результатами перевірки від 20.10.2015 року, складений старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ відділу зонального контролю УВБ ГУ ДФС в Одеській області підполковником податкової міліції ОСОБА_44 , в ході якого розглянуто матеріли перевірки правомірності дій заступника начальника відділу контролю за правомірністю відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси ОСОБА_6 та встановлено наступне.

Під час під час моніторингу та перевірки документів ДПІ в Приморському районі та Управління доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області встановлено, що протягом 2012-2014 років заступника начальника відділу контролю за правомірністю відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси, а в подальшому головний ревізор-інспектор відділу відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ДПІ в Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6 здійснювала щомісячні позапланові перевірки правильності нарахування та відшкодування ПДВ підприємств ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік Вуд Індастрі», які належать одному засновнику. В цей же період її син ОСОБА_16 був працевлаштований на посаду ІТ - інженера в ТОВ «Айсал». За наявною інформацією ОСОБА_16 на посаді ІТ - інженера фактично не працював, документів щодо працевлаштування не підписував, усі документи від його імені підписувала ОСОБА_6 , яка отримувала зарплатню, нараховану на його ім`я, про що розписувалась у відомостях ТОВ «Айсал». З метою з`ясування обставин та встановлення фактів зловживання службовим становищем та отримання неправомірної вигоди, отримано дозвіл на перевірку даних фактів (рапорт №4456/08-01 від 05.10.2015).

Встановлено, що ОСОБА_6 наказом ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС №1-0 від 01.03.2012 була призначена заступником начальника відділу контролю за правомірністю відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби. Згідно посадової інструкції, затвердженої 28.05.2012 року першим заступником начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ОСОБА_45 , з якою ОСОБА_6 ознайомлена під підпис, в її функції входила: «контрольна робота з визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість», у відповідності до пунктів 2.2.56 - 2.2.71. У відповідності до Наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси №1548 від 31.07.2012 було видано Направлення №000837/1809 від 31.07.2012 на проведення з 02.08.2012 документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Снік Вуд Індастрі», код ЄДРПОУ 32901525, тривалістю 30 календарних днів з метою перевірки: правомірності заявлених сум ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за травень 2012 року. Направлення на перевірку 02.08.2012 о 14:30 год. пред`явлено директору ТОВ «Снік Вуд Індастрі» ОСОБА_14 .. В той же час, син ОСОБА_46 - ОСОБА_16 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 01.08.2012 року був працевлаштований на посаду інженера з програмного забезпечення в ТОВ «Айсал», код ЄДРПОУ 25420275, підприємства де ОСОБА_14 працює по сумісництву фінансовим директором. Під час перевірки даного факту відібрано пояснення від директора ТОВ «Снік Вуд Індастрі» та фінансового директора ТОВ «Айсал» ОСОБА_14 , а також засновника цих підприємств - громадянина Туреччини ОСОБА_47 . Зазначені особи повідомили, що ОСОБА_48 , використовуючи своє службове становище, під час перевірок вимагала від засновника та директора неправомірну вигоду у сумі 500 доларів США за неупереджене ставлення до бухгалтерських документів підприємства під час перевірки правомірності заявлених сум ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню. У разі відмови надання неправомірної вигоди, погрожувала написати акт перевірки, який надав би ОСОБА_6 можливість анулювати заявлені до відшкодування суми ПДВ, призначити додаткову перевірку за попередні періоди із нарахуванням штрафних санкцій на підприємство, включаючи закриття підприємства із інвентаризацією матеріальних активів. Враховуючи відсутність коштів для виплати неправомірної вигоди ОСОБА_6 , її погрози щодо закриття підприємства, що могло завдати значної шкоди підприємству, яка б утворилась у разі зриву термінів і обсягів поставок за міжнародними контрактами, керівник та засновник ТОВ «Снік Вуд Індастрі» погодились на пропозицію ОСОБА_46 працевлаштувати її сина ОСОБА_16 на посаду інженера з програмного забезпечення в ТОВ «Айсал». За умовою ОСОБА_6 , її син на роботу не ходив та роботу не виконував, а зарплатню, нараховану на його ім`я вона отримувала особисто, про що розписувалась у відомостях. За період з 01.08.2012 по 10.07.2014, в який ОСОБА_49 рахувався на посаді інженера з програмного забезпечення в ТОВ «Айсал», на його ім`я нарахована заробітна платня та ЄСВ на загальну суму 65 тисяч 686, 26 гривень, з яких 46 тисяч 024, 57 гривень отримала особисто ОСОБА_6 у вигляді неправомірної вигоди. В той же час, у ході перевірок ТОВ «Снік Вуд Індастрі», яке ОСОБА_6 перевіряла частіше, привілеїв підприємству вона не надавала, у разі виявлення порушень нараховувала та застосовувала фінансові санкції, але вела себе неупереджено. Під час отримання неправомірної вигоди у вигляді зарплати на ім`я сина, погроз з її боку щодо закриття підприємства вже не було. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_48 має спеціальне звання «Радник податкової та митної справи III рангу» та згідно до ст.25 Закону України «Про державну службу» відноситься до категорії осіб, які займають відповідальне становище, під час виконання своїх службових повноважень з проведення документальних перевірок платників податку з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ, використовувала своє службове становище з метою одержання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням такої вигоди, в її діях вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СНІК ВУД ІНДАСТРІ» від 27.08.2012р., складений заступником начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ ОСОБА_6 , згідно із яким виявлено порушення податкового законодавства у ТОВ «Снік Вуд Індастрі».

Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СНІК ВУД ІНДАСТРІ» від 07.09.2013р., складений заступником начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ ОСОБА_6 , згідно із яким виявлено порушення податкового законодавства ТОВ «Снік Вуд Індастрі»).

Довідки про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СНІК ВУД ІНДАСТРІ» від 18.10.2013, 15.08.2013, складені головним державним ревізором-інспектором відділу проведення перевірок відшкодування ПДВ ОСОБА_6 , згідно із якими не встановлено порушень.

Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СНІК ВУД ІНДАСТРІ» від 25.07.2013р., складений головним державним ревізором-інспектором відділу проведення перевірок відшкодування ПДВ ОСОБА_6 , згідно із яким виявлено порушення податкового законодавства податкового законодавства ТОВ «Снік Вуд Індастрі».

Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СНІК ВУД ІНДАСТРІ» від 14.03.2013р., складений заступником начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ ОСОБА_6 , згідно із яким виявлено порушення податкового законодавства ТОВ «Снік Вуд Індастрі».

Довідки про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СНІК ВУД ІНДАСТРІ» від 29.04. 2013, 27.06.2013, 28.05.2013, складені заступником начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ ОСОБА_6 , згідно із якими не встановлено порушень податкового законодавства ТОВ «Снік Вуд Індастрі».

Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СНІК ВУД ІНДАСТРІ» від 08.04.2013р., складений заступником начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ ОСОБА_6 , згідно якого не встановлено порушень податкового законодавства ТОВ «Снік Вуд Індастрі»).

Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СНІК ВУД ІНДАСТРІ» від 20.02.2013р., складений заступником начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ ОСОБА_6 ;, згідно із яким виявлено порушення податкового законодавства ТОВ «Снік Вуд Індастрі».

Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СНІК ВУД ІНДАСТРІ» від 08.01.2013р., складений заступником начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ ОСОБА_6 ; згідно із яким виявлено порушення податкового законодавства ТОВ «Снік Вуд Індастрі».

Довідка ТОВ «Айсал» від 12.10.2015 року, згідно із якою ОСОБА_16 у зв`язку з посадою інженера з програмного забезпечення було нараховано та виплачено заробітну плату за період з 01.08.2012 р. по 10.07.2014р. у розмірі 65686,26.

Заява від імені ОСОБА_16 від 01.08.2012 року на адресу директора ТОВ «Айсал» ОСОБА_25 , згідно якої він просив прийняти його на роботу на посаду інженера по програмному забезпеченню.

Заява ОСОБА_16 від 01.08.2012 року про застосування податкової соціальної пільги.

- Наказ ТОВ «Айсал» №14/к від 01.08.2012 року, згідно якого ОСОБА_16 прийнято на роботу інженером по програмному забезпеченню комп`ютерів з місячним випробувальним строком з оплатою праці 1900 гривень на місяць на підставі заяви ОСОБА_16 .

Відомості на виплату грошей ТОВ «Айсал» з серпня 2012р. по липень 2014 року з підписами від імені ОСОБА_16 у графі «Підпис про одержання».

Звіти про суми нарахованої заробітної плати ТОВ «Айсал» з 8 місяця 2012 р. по 7 місяць 2014 року, в тому числі ОСОБА_16 .

Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_16 , згідно яких останній в період з 01.08.2012 року по 10.07.2014 року отримував заробітну платню від ТОВ «Айсал».

Заява від імені ОСОБА_16 від 10.07.2014 року на адресу директора ТОВ «Айсал» ОСОБА_25 , згідно якої ОСОБА_16 просив звільнити його за власним бажанням.

Висновок експерта № 159п від 25.05.2016 року, згідно із яким, що рукописний текст від імені ОСОБА_16 у заяві про звільнення, адресованій директору ТОВ «Айсал», виконаний ОСОБА_6 .

Рукописний текст від імені ОСОБА_16 у наступних документах: у графах бланку заяви про прийняття на роботу до ТОВ «Айсал» від 01.08.2012; у графах бланку заяви про застосування податкової соціальної пільги від 01.08.2012 адресованої працедавцю ТОВ «Айсал», виконаний не ОСОБА_16 , не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_16 у наступних документах: 1) у графах бланку заяви про прийняття на роботу до ТОВ «Айсал» від 01.08.2012; 2) у графах бланку заяви про застосування податкової соціальної пільги від адресованої працедавцю ТОВ «Айсал»; 3) у заяві про звільнення, адресованій директору ТОВ «Айсал»; 4) у відомості на виплату грошей №9 за серпень 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 5) у відомості на виплату грошей №10 за вересень 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 6) у відомості на виплату грошей №11 за жовтень 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 7) у відомості на виплату грошей №12 за жовтень 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 8)у відомості на виплату грошей №13 за листопад 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 9) у відомості на виплату грошей №14 за листопад 2012 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 10) у відомості на виплату грошей №15 за грудень 2012 року ТОВ «Айсал»; 11) у відомості на виплату грошей №1 за грудень 2012 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 12) у відомості на виплату грошей №2 за січень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 13) у відомості на виплату грошей №3 за лютий 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 14)у відомості на виплату грошей №4 за березень 2013 року ТОВ «Айсал »в графі «Підпис про одержання»; 15) у відомості на виплату грошей №5 за квітень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 16) у відомості на виплату грошей №6 за травень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 17) у відомості на виплату грошей №7 за червень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 18) у відомості на виплату грошей №8 за липень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 19) у відомості на виплату грошей №9 за серпень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 20) у відомості на виплату грошей №10 за вересень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 21 )у відомості на виплату грошей №11 за жовтень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 22)у відомості на виплату грошей №12 за листопад 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 23) у відомості на виплату грошей №13 за грудень 2013 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 24) у відомості на виплату грошей №14 за грудень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»;25) у відомості на виплату грошей №1 за січень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 26)у відомості на виплату грошей №2 за лютий 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 27)у відомості на виплату грошей №4 за березень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 28) у відомості на виплату грошей №5 за квітень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 29)у відомості на виплату грошей №6 за квітень 2014року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 30)у відомості на виплату грошей №7 за травень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 31 )у відомості на виплату грошей №8 за червень 2014 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 32)у відомості на виплату грошей №9 за травень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 33)у відомості на виплату грошей №11 за червень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 34) у відомості на виплату грошей №13 за липень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання», виконані не ОСОБА_16 , а іншою особою (особами) з частковим наслідуванням підписів ОСОБА_16 . Питання чи виконані підписи від імені ОСОБА_16 ОСОБА_6 у наданих на дослідження документах не вирішувалось у зв`язку з відсутністю порівняльних зразків підписів виконаних від імені ОСОБА_16 . Водночас згідно протоколу від 18.04.2016 року том доказів №2 а.с. 309-310 такі зразки були надані ОСОБА_6 на 8 аркушах.

Копія постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року у справі №815/5916/15, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Снік вуд індастрі» до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування Наказу №1385 від 14.08.2015 року про скасування податкових рішень-повідомлень від 14.09.2015 року.

Копія постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 року у справі №815/5916/15, якою скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року у справі №815/5916/15 та скасовано податкові рішення-повідомлення від 14.09.2015 року.

Копія постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2015 року у справі №815/59902/15, якою частково задоволено адміністративний позов ТОВ «Айсал» до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області та скасовано податкові рішення-повідомлення від 14.09.2015 року.

Під час проведення обшуків за місцем проживання та роботи ОСОБА_6 , за місцем свідка ОСОБА_31 були вилучені аркуші паперу з рукописним текстом, блокноти, інші документи, які доказового значення по справі не мають.

Речові докази:

- заява про прийняття на роботу до ТОВ «Айсал» від 01.08.2012, написана

від імені ОСОБА_16 ;

- заява про застосування податкової соціальної пільги від 01.08.2012,

написана від імені ОСОБА_16 , адресована працедавцю ТОВ

«Айсал»;

- заява про звільнення, адресована директору ТОВ «Айсал», написана від

імені ОСОБА_16 ;

- відомість на виплату грошей №9 за серпень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №10 за вересень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №11 за жовтень 2012 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №12 за жовтень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №13 за листопад 2012 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №14 за листопад 2012 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №15 за грудень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №1 за грудень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №2 за січень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №3 за лютий 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №4 за березень 2013 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №5 за квітень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №6 за травень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №7 за червень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №8 за липень 2013 року ТОВ

- «Айсал»;?

- відомість на виплату грошей № 9 за серпень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №10 за вересень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №11 за жовтень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №12 за листопад 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №13 за грудень 2013 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №14 за грудень 2013 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №1 за січень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №2 за лютий 2014 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №4 за березень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №5 за квітень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- у відомість на виплату грошей №6 за квітень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №7 за травень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №8 за червень 2014 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №9 за травень 2014 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №11 за червень 2014 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №13 за липень 2014 року ТОВ «Айсал», які

підписні від імені ОСОБА_16

ДОКАЗИ СТОРОНИ ЗАХИСТУ

Довіреність від імені ОСОБА_16

АНАЛІЗ ДОКАЗІВ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Наведені докази суд вважає не достатніми для ухвалення обвинувального вироку у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 ККУ, та у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1,3 ст. 358 ККУ, а саме в тому що, вона:

- висунула директору ТОВ «Снік вуд індастрі» ОСОБА_14 та засновнику цього підприємства ОСОБА_15 вимогу передачі їй щомісяця грошових коштів в якості неправомірної вигоди по 500 доларів США за неупереджене ставлення під час перевірки до документів бухгалтерського обліку та податкової звітності підприємства, за нездійснення перешкод господарській діяльності підприємства. Враховуючи відсутність коштів для виплати неправомірної вигоди ОСОБА_6 , її погрози про зупинення роботи підприємства, що могло завдати значної шкоди підприємству у зв`язку зі зривом термінів і обсягів поставок за зовнішньоекономічними контрактами, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вимушено погодились виконати незаконні вимоги ОСОБА_6 про щомісячну сплату їй неправомірної вигоди, проте попросили зменшити її розмір;

- ОСОБА_6 вказала ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що їм необхідно працевлаштувати її сина ОСОБА_16 до ТОВ «Айсал» юридична адреса: 65026, м.Одеса, вул.Грецька, 26/28, оф.39, на якому ОСОБА_15 працює директором, а ОСОБА_14 - фінансовим директором. При цьому ОСОБА_6 вказала, що її син фактично виконувати посадові обов`язки не буде, а його заробітну платню вона щомісячно буде отримувати особисто в якості неправомірної вигоди;

- на виконання незаконних вимог заступника начальника відділу контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ управління оподаткуванню юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_6 директор ТОВ «Айсал» ОСОБА_15 вимушено працевлаштував ОСОБА_16 ;

- з метою реалізації своїх злочинних намірів у період з 02.08.2012 по 27.08.2012, більш точного часу встановити не виявилось можливим, у службових приміщеннях ТОВ «Снік вуд індастрі» та ТОВ «Айсал» ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, підробила офіційні документи, а саме підписала від імені ОСОБА_16 заяву про прийняття на роботу до ТОВ «Айсал» від 01.08.2012 року та заяву про застосування податкової соціальної пільги від 01.08.2012.

- на підставі вказаних підроблених документів і наданих ОСОБА_6 фотокопій паспорту та ідентифікаційного номеру ОСОБА_16 , наказом директора ГОВ «Айсал» ОСОБА_15 від 01.08.2012 №14/к, ОСОБА_16 з 01.08.2012 прийнято на роботу інженером з програмного забезпечення із заробітною платою у розмірі 1900 гривень у місяць;

- у період з 05.09.2012 по 10.07.2014 у місті Одесі Одеської області, більш точного часу та місця встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 щомісячно отримувала від ОСОБА_15 та ОСОБА_14 неправомірну вигоду у розмірах відповідно до нарахованої ОСОБА_16 заробітної платні та Єдиного соціального внеску (ССВ) згідно з відомостями на виплату грошей на ТОВ «Айсал»;

- при цьому, у вказаний період часу у службових приміщеннях ТОВ «Снік вуд індастрі» та ТОВ «Айсал», кожного разу після отримання неправомірної вигоди у вигляді нарахованої ОСОБА_16 заробітної платні, у відомостях на виплату заробітної платні ОСОБА_6 умисно ставила підпис від імені свого сина у графі «Підпис про одержання» тим самим підробила документи бухгалтерського обліку.

- за отриману неправомірну вигоду ОСОБА_6 під час проведення подальших аналогічних перевірок не ставилася упереджено до документів бухгалтерського обліку та податкової звітності ТОВ «Снік вуд індастрі», не вчинила перешкод у господарській діяльності цього підприємства, не влаштовувала конфліктних ситуацій з представниками підприємства, не вжила заходів щодо призначення додаткових перевірок за попередні періоди, не призначала інвентаризацію матеріальних активів, проте у разі виявлення порушень податкового законодавства, відображала їх в актах перевірки та застосовувала до підприємства штрафні санкції.

-таким чином, внаслідок вчинення продовжуваних злочинів, у період з 15.09.2012 по 10.07.2014 ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_15 та ОСОБА_14 неправомірну вигоду у вигляді нарахованих ОСОБА_16 заробітної платні та ЄСВ згідно з відомостями на виплату? грошей на ТОВ «Айсал» за період серпень 2012 року - липень 2014 року на загальну суму 65 686,26 грн.

В основу висунутого обвинувачення покладено наступні основні групи доказів:

-показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_37 , ОСОБА_31 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21

-письмові та речові докази: документи щодо призначення ОСОБА_6 на роботу в ДПІ, її посадова інструкція, акти податкових перевірок, зави про взяття ОСОБА_16 на роботу та про призначення соціальної податкової пільги, заява від імені ОСОБА_16 про звільнення з роботи, відомості на видачу заробітної плати, та інші;

-висновки почеркознавчої експертизи.

В судовому засідання ОСОБА_50 заперечувала факт працевлаштування нею сина до ТОВ «Айсал» та вчинення будь-яких дій, направлених на отримання неправомірної вигоди за наведених обставин. Стверджує що грошовими коштами, начебто нарахованим в якості заробітної плати її сину, заволоділа фінансовий директор ОСОБА_14 з мотивів помсти за її принципову позицію під час проведення податкових перевірок. Утім визнала факт складання за дорученням ОСОБА_16 заяви про звільнення з ТОВ «Айсал».

За результатами проведення експертних досліджень тексту і підписів в заяві про прийняття ОСОБА_51 на роботу, заяві про нарахування податкової соціальної пільги, заяви про звільнення, а також підписів у відомостях на отримання заробітної плати ОСОБА_16 підтверджено лише факт складання та підписання ОСОБА_6 заяви від 10.07.2014 року про звільнення ОСОБА_16 за власним бажанням з ТОВ «Айсал».

Так, згідно із висновком експерта № 159п від 25.05.2016 року, рукописний текст від імені ОСОБА_16 у заяві про звільнення, адресованій директору ТОВ «Айсал», виконаний ОСОБА_6 .

Рукописний текст від імені ОСОБА_16 у наступних документах: у графах бланку заяви про прийняття на роботу до ТОВ «Айсал» від 01.08.2012; у графах бланку заяви про застосування податкової соціальної пільги від 01.08.2012 адресованої працедавцю ТОВ «Айсал», виконаний не ОСОБА_16 , не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_16 у наступних документах: 1) у графах бланку заяви про прийняття на роботу до ТОВ «Айсал» від 01.08.2012; 2) у графах бланку заяви про застосування податкової соціальної пільги від адресованої працедавцю ТОВ «Айсал»; 3) у заяві про звільнення, адресованій директору ТОВ «Айсал»; 4) у відомості на виплату грошей №9 за серпень 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 5) у відомості на виплату грошей №10 за вересень 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 6) у відомості на виплату грошей №11 за жовтень 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 7) у відомості на виплату грошей №12 за жовтень 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 8)у відомості на виплату грошей №13 за листопад 2012 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 9) у відомості на виплату грошей №14 за листопад 2012 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 10) у відомості на виплату грошей №15 за грудень 2012 року ТОВ «Айсал»; 11) у відомості на виплату грошей №1 за грудень 2012 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 12) у відомості на виплату грошей №2 за січень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 13) у відомості на виплату грошей №3 за лютий 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 14)у відомості на виплату грошей №4 за березень 2013 року ТОВ «Айсал »в графі «Підпис про одержання»; 15) у відомості на виплату грошей №5 за квітень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 16) у відомості на виплату грошей №6 за травень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 17) у відомості на виплату грошей №7 за червень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 18) у відомості на виплату грошей №8 за липень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 19) у відомості на виплату грошей №9 за серпень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 20) у відомості на виплату грошей №10 за вересень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 21 )у відомості на виплату грошей №11 за жовтень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 22)у відомості на виплату грошей №12 за листопад 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 23) у відомості на виплату грошей №13 за грудень 2013 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 24) у відомості на виплату грошей №14 за грудень 2013 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»;25) у відомості на виплату грошей №1 за січень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 26)у відомості на виплату грошей №2 за лютий 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 27)у відомості на виплату грошей №4 за березень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 28) у відомості на виплату грошей №5 за квітень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 29)у відомості на виплату грошей №6 за квітень 2014року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 30)у відомості на виплату грошей №7 за травень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 31 )у відомості на виплату грошей №8 за червень 2014 року ТОВ «Айсал`в графі «Підпис про одержання»; 32)у відомості на виплату грошей №9 за травень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 33)у відомості на виплату грошей №11 за червень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання»; 34) у відомості на виплату грошей №13 за липень 2014 року ТОВ «Айсал» в графі «Підпис про одержання», виконані не ОСОБА_16 , а іншою особою (особами) з частковим наслідуванням підписів ОСОБА_16 . Питання чи виконані підписи від імені ОСОБА_16 . ОСОБА_6 у наданих на дослідження документах не вирішувалось у зв`язку з відсутністю порівняльних зразків підписів виконаних від імені ОСОБА_16 . Водночас згідно протоколу від 18.04.2016 року том доказів №2 а.с. 309-310 такі зразки були надані ОСОБА_6 на 8 аркушах.

Свідок ОСОБА_14 , яка працювала директором ТОВ «Снік вуд індастрі» та фіндиректором ТОВ «Айсал», під час допиту в суді загалом підтвердила, викладені в обвинувальному акті обставини, утім лише її показань недостатньо для ухвалення обвинувального вироку по всім пунктам висунутого обвинувачення.

Свідок ОСОБА_27 , який двічі допитувався в суді, в судовому засіданні 30.01.2019р. показав, що він не пам`ятає чи працював ОСОБА_16 чи ні. ОСОБА_6 попросила працевлаштувати сина на роботу, але він не контролював цей процес. В нього вона нічого не вимагала. Не знає, чи була посада програміста-спеціаліста. Він чув як вона кричала. Співробітники звертались до нього зі скаргами на ОСОБА_6 . Чи були від неї неправомірні вимоги про передачу грошей він нічого не знає. У 2012-2015 роках гроші у якості заробітної плати вони видавали готівкою під розпис співробітникам. Зарплатню видавали у бухгалтерії. ОСОБА_6 він бачив тільки у офісі. (На досудовому розслідуванні під час його допиту свідка слідчий залучив в якості перекладача ОСОБА_14 , яка є свідком у даному кримінальному провадженні).

При додатковому допиті свідка за клопотанням прокурора в судовому засіданні 04.11.2021 року, ОСОБА_25 пояснив наступне. Він був засновником ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік вуд індастрі». У ТОВ «Айсал» він є директором, а у ТОВ «Сніквуд індастрі» засновником. З ОСОБА_6 він познайомився, коли вона прийшла на перевірку у « ОСОБА_29 », це було 9 років тому. Був тиск з її боку, вона кричала, говорила на підвищених тонах. ОСОБА_6 обумовила вимогу передачі хабара в розмірі 500 доларів США за кожне підприємство. Вони подумали і вирішили платити, так як був дуже великий тиск на них. Гроші передавались готівкою у різних місцях: біля її дому або приходив її чоловік. Також ОСОБА_6 захотіла щоб прийняли її сина на роботу до них. Сина прийняли у «Снік вуд індастрі». Можливо він підписував документи, чи ОСОБА_14 . На роботу він не ходив, гроші за нього приходила і отримувала ОСОБА_30 . Відбувалося це все у період 2012 2014 років. Гроші передавали раз на місяць 500 доларів США, він чи ОСОБА_14 , ОСОБА_6 чи її чоловіку. Повинні були передавати по 1000 доларів, але він пам`ятає, що передавали по 500. Загальну суму він не пам`ятає, підрахунків вони не вели. Хто саме писав заяву про прийняття на роботу він не знає, якщо не було б тиску, вони б його не прийняли. Все було саме так, як він говорить зараз. Чому він змінив свої показання під час додаткового допиту в суді - можливо перекладач невірно перекладав.

Таким чином, свідок ОСОБА_25 давав суперечливі показання та не зміг логічно пояснити причини істотних розбіжностей, а тому суд не довіряє його показанням і не може їх покласти в основу обвинувального вироку, в той час як іншими доказами не доведено, що обвинувачена отримувала неправомірну вигоду.

Показання свідка ОСОБА_31 , який показав у судовому засіданні, що ОСОБА_6 була його підлеглою - заступником начальника відділу та контролювала відшкодування ПДВ ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік вуд індастрі» - не підтверджують викладені в обвинувальному акті обставини підробки і використання офіційних документів та отримання неправомірної вигоди.

Свідок ОСОБА_20 , яка працювала бухгалтером та начальником відділу у ТОВ «Айсал» та ТОВ «Снік вуд індастрі», підтвердила лише факти проведення ОСОБА_6 податкових перевірок та ту обставину, що ОСОБА_16 рахувався їхнім працівником. Розмір його заробітної платні і як вона виплачувалась, їй не відомо. Про працевлаштування та звільнення ОСОБА_17 вона нічого не знає.

Свідок ОСОБА_21 - менеджер з логістики у ТОВ «Снік вуд індастрі», під час допиту в суді підтвердив лише факт проведення ОСОБА_6 податкових перевірок та конфліктні ситуації, які під час них виникали.

Свідок ОСОБА_52 підтвердив, що ОСОБА_6 здійснювала фінансовий контроль на 2-х підконтрольних йому підприємствах. Йому також відомо, що на підприємстві був працевлаштований ОСОБА_16 , але фактично на роботу не ходив. Декілька разів він бачив чоловіка ОСОБА_6 , який приходив за заробітною платою. Гроші він отримував у бухгалтерії під розписку. Особисто в нього ОСОБА_6 нічого не вимагала. Йому сказали директор та засновник, що вона вимагала в них бажала отримувати заробітну плату та комп`ютер. Скільки всього вона отримала грошей, він не знає. Він особисто бачив три рази, як її чоловік тричі отримував гроші та два рази заходив, в інші рази він не знає, як вона отримувала грошові кошти.

Суд не приймає до уваги зазначені показання свідка ОСОБА_53 про те, що чоловік ОСОБА_6 декілька разів отримував заробітну платню та розписувався у відомостях, оскільки вони не підтверджені відповідним експертним висновком. При цьому чоловік ОСОБА_6 та ОСОБА_16 в якості свідків не допитувалися.

Версія сторони захисту про те, що грошові кошти замість ОСОБА_16 могли отримувати інші працівники, не спростована.

З показань свідків навіть неможливо точно встановити в якій саме сумі обвинувачена отримувала грошові кошти, особисто, чи через інших осіб (чоловіка).

Таким чином, основними доказами по справі є лише суперечливі показання свідків, які є непослідовними та не узгоджуються із висновками почеркознавчої експертизи.

Тому суд вважає недоведеним обвинувачення у вимаганні ОСОБА_6 та отриманні неправомірної вигоди за викладених у обвинувальному акті обставин, а також те, що у період з 02.08.2012 по 27.08.2012, більш точного часу встановити не виявилось можливим, у службових приміщеннях ТОВ «Снік вуд індастрі» та ТОВ «Айсал» ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, підробила офіційні документи, а саме підписала від імені ОСОБА_16 заяву про прийняття на роботу до ТОВ «Айсал» від 01.08.2012 року та заяву про застосування податкової соціальної пільги від 01.08.2012. Крім цього в подальшому підроблювала підписи від імені ОСОБА_16 у відомостях на виплату заробітної плати.

Також суд звертає увагу, що надані прокурором процесуальні документи не є джерелами доказів, а надані письмові докази, ані в сукупності, ані кожен окремо, не містять доказів вини ОСОБА_6 у вказаних інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, а відтак пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 ККУ та в частині звинувачень за ч.1, ч.4 ст. 358 КК України, не знаходить свого підтвердження.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Загальними засадами кримінального провадження за змістом ст. 7 КПК України, є, зокрема, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, як передбачає ч.6 ст.22 цього Кодексу, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з положеннями ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні його громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язком суду є забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені конституційні гарантії поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

З наведеного витікає, що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) "поза розумним сумнівом", який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумніву тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п.54 рішення від 06.12.2007 р.у справі "Козинець проти України", та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, висловлене у постанові від 04.07.2018 року у справі № 688/788/15-к провадження № 51-597км17.

Судовий вирок, який проголошується ім`ям держави, має бути законним, обґрунтованим і справедливим.

У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається звинувачувальний ухил, по суті якого кожен, хто з`явився перед судом, має бути визнаний винуватим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції при здійснені правосуддя" визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду має бути законним і обґрунтованим тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відтак, предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона зобов`язана доводити перед судом.

Як правило, чим тяжчим є злочин, тим суворіше суд повинен дотримуватись стандарту доведеності вини під час ухвалення вироку.

При цьому відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Крім того, відповідно до усталеної судової практики, суд не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у ч. 6 ст. 22 КПК України (постанова ВС від 29.07.2020 № 740/526/19).

Судом приймались всі передбачені заходи для розгляду кримінального провадження шляхом ретельного допиту обвинуваченої, свідків, дослідження письмових доказів, обсяг яких був визначений стороною обвинувачення в порядку ч.2 ст.22 КПК України, досліджено докази надані стороною захисту. Розшук нових доказів після проведення всіх можливих процесуальних дій не входить до компетенції суду.

Аналізуючи встановлені обставини та наведені норми діючого законодавства, суд приходить до беззаперечного висновку, що під час судового розгляду не було доведено із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_6 вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення, оскільки самих лише показань деяких свідків, які не підтверджені висновками почеркознавчої експертизи, не достатньо для ухвалення обвинувального вироку.

Щодо мотивів ухвалення виправдувального вироку.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Прокурор не може обмежитися формальним наданням доказів, а повинен розкрити їх зміст та переконати суд, що вони доводять певні обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Козинець проти України», заява №75520/01, п.54, від 6 грудня 2007 року із внесеними змінами від 27 лютого 2008 року, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, п.150, від 21 квітня 2011 року, та рішення у справі «Яременко проти України», заява № 32092/02, п.57, від 12 червня 2008 року).

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01 квітня 2020 року зазначено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Кожен факт причетності особи до вчинення злочину та винності має бути підтверджений повнотою зібраних доказів, проте, жодні з наведених показань свідків та доказів, наданих суду стороною обвинувачення не містять достатніх відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.

Таким чином, оскільки, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому суд вважає, що судом всім учасникам провадження в даному випадку були створені належні умови щодо справедливого судового розгляду та доведення перед судом своїх правових позицій.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, провівши повно та всебічно судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення за ч. 3 ст. 368 КК України у повному обсязі не підтверджено в результаті судового розгляду, а обвинувачення за ч.1 ч.4 ст. 358 ККУ підтверджено лише частково, а тому обвинувачена підлягає виправданню у зв`язку із недоведеністю того факту, що саме він вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення.

Щодо мотивів ухвалення обвинувального вироку за ч.1,4 ст. 358 ККУ

Суд визнає доведеним обвинувачення в тому, що 10.07.2014 року, більш точного часу становити не виявилось можливим, у службових приміщеннях ТОВ «Снік вуд індастрі» та ТОВ «Айсал» в м.Одесі ОСОБА_6 написала і підписала від імені ОСОБА_16 та передала директору ГОВ «Айсал» ОСОБА_15 завідомо підроблений документ - заяву від 10.07.2014 про звільнення ОСОБА_54 за власним бажанням з ТОВ «Айсал». На підставі вказаної завідомо підробленої заяви від 10.07.2014 наказом директора ГОВ «Айсал» ОСОБА_15 від 10.07.2014 №27/к ОСОБА_16 звільнено з ТОВ «Айсал», а ОСОБА_6 припинено щомісячну передачу неправомірної вигоди.

Таким чином ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені:

-ч.1 ст.358 КК України: підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвічується іншою особою, яка має право видавати чи посвідчується іншою особою такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою;

- ч.4 ст.358 КК України: використання завідомо підробленого документа.

За сукупністю ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.1, ч.4 ст. 358 ККУ.

До таких висновків суд приходить, як на підставі показань самої ОСОБА_6 , яка не заперечувала факт складення заяви від 10.07.2014 року про звільнення від імені ОСОБА_6 , так і на підставі висновку почеркознавчої експертизи № 159п від 25.05.2016 року, згідно із яким, рукописний текст від імені ОСОБА_16 у заяві про звільнення, адресованій директору ТОВ «Айсал», виконаний ОСОБА_6 . Також до справи долучено саму заву про звільнення від 10.07.2014 року, яка є речовим доказом.

Суд вважає, що зазначених доказів у сукупності достатнього для ухвалення відносно ОСОБА_6 обвинувального вироку в частині зазначеного висунутого обвинувачення.

Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу обвинувального вироку в цій частині обвинувачення, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Доводи сторони захисту, про те, що в зазначених діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення оскільки вона діяла на підставі довіреності, суд оцінює критично, так як в даному випадку, ОСОБА_6 власноруч склала, підписала і надала роботодавцю заяву про звільнення з роботи не від імені ОСОБА_6 , а замість останнього. Тому, за таких обставин, в її діях наявний склад і подія кримінального правопорушення.

Зазначена заява породила правові наслідки звільнення ОСОБА_16 із займаної посади, а тому є офіційним документом, що утворює склад кримінального проступку, передбаченого ст. 358 ККУ.

Щодо призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченій суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, відсутність обставин, що обтяжують чи обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України є кримінальними проступками.

ОСОБА_6 є уродженкою м.Кишинів, Республіки Молдова, з вищою освітою, одружена, мешкає у м.Одесі, інвалід ІІ групи, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності.

Відомостей щодо перебування обвинуваченої на обліку у лікарів психіатра та нарколога, зловживання нею алкогольними напоями чи наркотичними засобами немає.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлені.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його поведінку, ставлення до вчиненого, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_6 винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 4 ст.358 КК України, та на підставі ч.5 ст. 74 ККУ звільнити її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.4 ч.1 ст. 49 ККУ. Перебіг давності не зупинявся та не переривався.

Право на звільнення від кримінальної відповідальності до ухвалення вироку суд роз`яснив стороні захисту, утім обвинувачена ним не скористалася.

Звільняючи обвинувачену від покарання без її призначення суд керується правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 10.06.2020 року у справі №161/7253/18 провадження №51-2615 км19, відповідно до якої, такий вид звільнення від покарання, як одна із форм реалізації кримінально-правового реагування, визначений у ст.4,5 ст.74, ч.1 ст. 105 ККУ, при визнанні особи винною у вчиненні злочину надає можливість засудження такої особи без призначення покарання, тобто дозволяє відмовитись від призначення конкретного заходу примусу за наявності певних передбачених законом на те підстав.

Щодо інших питань

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у сумі 4952,25 гривень, пов`язані із проведенням почеркознавчої експертизи, необхідно частково стягнути з обвинуваченої, з урахуванням та співставленням обсягу доведеного і недоведеного обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-376 КПК України, ст.ст.1-368 КК України, суд,

УХВ АЛИВ:

ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому обвинувачені за ч.3 ст.368 КК України, та у частині пред`явленого обвинувачення за ч.1 ч.4 ст. 358 КК України (дивитися мотивувальну частину вироку), та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПКУ у зв`язку із не доведенням факту вчинення нею інкримінованих кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 , визнати винною у вчинені частини інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 4 ст.358 КК України (дивитися мотивувальну частину вироку), та на підставі ч.5 ст.74 ККУ звільнити її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.4 ч.1 ст. 49 ККУ.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Процесуальні витрати у справі на залучення експерта у сумі 3952,25 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві ) гривні 25 копійок віднести на рахунок держави.

Процесуальні витрати у справі на залучення експерта у сумі 1000 (одна тисяча) гривень стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази по справі:

-заява про прийняття на роботу до ТОВ «Айсал» від 01.08.2012, написана від імені ОСОБА_16 ;

- заява про застосування податкової соціальної пільги від 01.08.2012,

написана від імені ОСОБА_16 , адресована працедавцю ТОВ

«Айсал»;

- заява про звільнення, адресована директору ТОВ «Айсал», написана від

імені ОСОБА_16 ;

- відомість на виплату грошей №9 за серпень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №10 за вересень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №11 за жовтень 2012 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №12 за жовтень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №13 за листопад 2012 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №14 за листопад 2012 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №15 за грудень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №1 за грудень 2012 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №2 за січень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №3 за лютий 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №4 за березень 2013 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №5 за квітень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №6 за травень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №7 за червень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №8 за липень 2013 року ТОВ «Айсал»;?

- відомість на виплату грошей № 9 за серпень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №10 за вересень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №11 за жовтень 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №12 за листопад 2013 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №13 за грудень 2013 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №14 за грудень 2013 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №1 за січень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №2 за лютий 2014 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №4 за березень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №5 за квітень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- у відомість на виплату грошей №6 за квітень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №7 за травень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №8 за червень 2014 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №9 за травень 2014 року ТОВ «Айсал»;

- відомість на виплату грошей №11 за червень 2014 року ТОВ

«Айсал»;

- відомість на виплату грошей №13 за липень 2014 року ТОВ «Айсал», які

підписні від імені ОСОБА_16 - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_55