Справа № 936/1393/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/54/25 за апеляційною скаргою прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.01.2025.

Цією ухвалою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Богуслав Київської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, приватний підприємець, несудимий, звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу і початком лікування від наркоманії, а кримінальне провадження щодо нього відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито.

Речові докази: пристрій для куріння з художнім оформленням, на поверхнях якого виявлено небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - екстракт канабісу в кількості 0,8005 г, упаковані при проведенні експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів до спец пакету з логотипом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» ICR 0157076; подрібнена речовина рослинного походження (канабіс у кількості 0,1279 г), яка містяться у паперовому згортку, упакована при проведенні експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів до спец пакету з логотипом «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА № 1214342, що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, - знищено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 4543,68 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 08 год 30.08.2024, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, здійснив незаконне придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - екстракт канабісу (у перерахунку на суху речовину) загальною масою 0,8005 г, без мети збуту, після чого почав незаконно зберігати наркотичний засіб.

Надалі, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з

-2-

прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч чинного законодавства без мети збуту, у період часу з 08 год 30.08.2024 по 09 год 30.08.2024, здійснював незаконне зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - екстракту канабісу, тобто умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням у володінні останнього придбаного наркотичного засобу, обіг якого обмежено - екстракт канабісу (у перерахунку на суху речовину) загальною масою 0,8005 г, із порушенням порядку і правил, установлених чинним законодавством, тобто дії по переміщенню наркотичного засобу, обіг якого обмежено - екстракту канабісу із залізничного вокзалу селища Воловець Мукачівського району Закарпатської області на автомобілі «Mercedes-Benz Vito», держвний номер НОМЕР_1 , та зберіганні безпосередньо при собі, а саме зберігав вказаний наркотичний засіб у трубці для куріння, яка знаходилася у його власних речах до моменту виявлення та вилучення наркотичного засобу, обіг якого обмежено - екстракту канабісу, працівниками ВП № 2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, до 09 год 30.08.2024 біля готельного комплексу «Наталія», що розташований за адресою с. Гукливий, 267, Мукачівського району Закарпатської області.

Ухвала мотивована тим, що встановлений обвинуваченому згідно довідки ТОВ «Рікавері» № 1 від 16.10.2024 та виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 16.10.2024, діагноз «розлади психіки і поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності» не викликає сумнівів у тому, що захворювання, від якого лікується ОСОБА_6 , пов`язане з наркоманією, а саме із вживанням наркотичних речовин - канабіноїдів. Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей, які би свідчили, що ОСОБА_6 проходив лікування виключно з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Таким чином, взявши до уваги те, що визначені кримінальним законом умови, передбачені ч. 4 ст. 309 КК України, виконано, а саме ОСОБА_6 добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування від наркоманії, а звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України є обов`язком, а не правом суду, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання сторони захисту та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду від 15.01.2025 та ухвалити вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Посилається на те, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 цієї статті, залишивши поза увагою той факт, що матеріалами кримінального провадження не встановлено, що ОСОБА_6 страждає на наркоманію і йому поставлено відповідний діагноз згідно з процедурою, передбаченою ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і перкурсорів та зловживанню ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995. При цьому, прокурор звертає увагу на те, що суд неправильно тлумачив закон, що суперечить його змісту, і як наслідок, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності. Разом з тим, суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та дані про особу обвинуваченого, у тому числі й зневажливе ставлення ОСОБА_6 до встановлених правил.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник-адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою і не може бути задоволена, а ухвала суду першої інстанції як законна підлягає залишенню без змін.

-3-

Суд першої інстанції обґрунтовано звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у тому числі взявши до уваги висновки ОП ККС ВС у справі № 357/11205/19. При цьому, посилання прокурора на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про встановлення ОСОБА_6 діагнозу «наркоманія», захисник вважає неспроможними, оскільки медична кваліфікація не є предметом оцінки прокурора, а діагноз, встановлений медичним закладом, є компетенцією виключно лікарів, і прокурор не має спеціальних знань чи повноважень ставити під сумнів висновки фахівців.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які вважали апеляційну скаргу необґрунтованою та просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів уважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_6 не дотримано.

Положеннями ч. 4 ст. 309 КК України визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті. Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; особою розпочато лікування від наркоманії.

За змістом цієї норми особа визнається такою, що розпочала лікування від наркоманії, як у тих випадках, коли її поміщено в стаціонарний лікувальний заклад, так і тоді, коли її почали лікувати амбулаторно, а також коли вона поставлена на чергу для госпіталізації.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Згідно Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, який містить визначення особи, хворої на наркоманію, як особи, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Таким чином, у цьому кримінальному провадженні для правильного застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України суду першої інстанції належало встановити чи страждав ОСОБА_6 на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною

-4-

залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обвинуваченому було встановлено діагноз «наркоманія».

Проте, звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність вказаних вище умов.

Суд першої інстанції належним чином не з`ясував, чи дійсно ОСОБА_6 страждав на захворювання з діагнозом «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до Закону та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10.10.1997 № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5.11.997 за № 534/2338.

Суд не звернув уваги на те, що в довідці, наданій ТОВ «Рікавері» від 16.10.2025 зазначено, що ОСОБА_6 пройшов курс лікування залежності від канабіоїдів психокорекції, детокс, отримував консультацію нарколога з приводу діагнозу «Синдром залежності внаслідок вживання канабіноїдів», при цьому не вказано про встановлення йому діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Також залишено судом першої інстанції поза увагою і той факт, що ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення 30.08.2024, а до медичного закладу звернувся лише 09.10.2024.

Ті факти, що ОСОБА_6 не було встановлено діагнозу «наркоманія» і він звернувся до медичного закладу ТОВ «Рікавері» 09.10.2024, дають обґрунтовані підстави вважати, що таке звернення ОСОБА_6 до медичного закладу мало місце з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

З огляду на вказане, суд дійшов безпідставного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК), у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині є обґрунтованою.

Указані обставини є релевантними до обставин, встановлених у постанові ОП ККС ВС від 29.11.2021 у справі № 357/11205/19, якою Суд задовольнив касаційну скаргу сторони обвинувачення та скасував ухвалу Київського апеляційного суду від 30.03.2021 і призначив новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Тому, посилання суду першої інстанції на вказану постанову ОП ККС ВС у підтвердження висновків про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, апеляційний суд визнає безпідставним.

На думку колегії суддів, вказані порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, є такими, що істотно вплинули на обґрунтованість та вмотивованість прийнятого рішення.

За таких обставин, ухвала суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

-5-

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при постановленні ухвали, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися принципу законності.

У той же час, відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

Із урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги про скасування ухвали суду від 15.01.2025 та ухвалення апеляційним судом вироку щодо ОСОБА_6 , не можуть бути задоволені з вище наведених підстав.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що під час апеляційного розгляду прокурор частково підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Скасовуючи ухвалу та призначаючи новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти недотримання вимог кримінального процесуального закону,

-6-

провести судовий розгляд відповідно до вимог КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке має відповідати вимогам закону та забезпечить неухильне виконання положень ст. 2, 7 КПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала суду щодо ОСОБА_6 скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.01.2025 про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу і початком лікування від наркоманії, та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді