Справа № 932/2173/25
Провадження № 1-кс/932/3744/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпро ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 20 лютого 2025 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000254 від 24 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра із скаргою, у якій просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, від 20 лютого 2025 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000254 від 24 лютого 2025 року.

Свою скаргу захисник ОСОБА_7 мотивує тим, що на його думку, повідомлена ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою, не підтверджується зібраними доказами. Так, органом досудового розслідування не взято до уваги те, що в показаннях свідки зазначають, що зі слів ОСОБА_8 тілесні ушкодження отримані ним в ТЦК. Так в показаннях свідка ОСОБА_9 зазначено, що на питання звідки в нього тілесні ушкодження ОСОБА_8 відповів, що його побили працівники ТЦК. Щодо показань про нанесення ОСОБА_6 удару ОСОБА_8 в грудну клітину потрібно ставитися критично, оскільки свідок впевнено заявляє про нанесені тілесні ушкодження одночасно вказуючи, що не пам`ятає подій, які трапилися о 20:43 гд. 23.02.2025 року та подій при яких в його телефоні з`явилися фото. Також слідством не встановлено та не допитано осіб, з якими ОСОБА_8 вживав алкогольні напої, хоча в показаннях свідка ОСОБА_10 вказано, що на питання про тілесні ушкодження ОСОБА_8 повідомив, що посварився з колегами під час розпивання спиртних напоїв. Це твердження також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . До того ж під час збирання доказів в квартирі спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_13 під час проведення слідчої дії було вилучено зразки і лише два зразки містять залишки крові, приналежність якої неможливо ідентифікувати, також це стосується і часу виникнення цих зразків, який неможливо встановити. А найголовніше питання, що потребує відповіді і на яке мало б відповісти слідство перед врученням особі підозри, як отримані ОСОБА_8 тілесні ушкодження не супроводжувалися крововтратою і де докази безпосереднього отримання тілесних ушкоджень в квартирі спільного проживання. І найголовніше, жоден аркуш зібраних доказів не містить у собі підтвердження того, що два або три поштовхи у груди ОСОБА_8 які були спричинені під час того, як ОСОБА_8 намагався встати і в результаті призвели лише до того, що він сів на диван, та два удари правою долонею в область лівої щоки призвели до тих тілесних ушкоджень, які констатовано судово-медичною експертизою. Наразі зібрані в даному кримінальному провадження докази ніяким чином не переконали б об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_6 могла вчинити кримінальне правопорушення, а зібрані докази є достатніми та об`єктивними.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї скарги. Додатково пояснив, що слідчий приховував він сторони захисту висновок експертизи, з яким вчора ознайомилась його підзахисна під час відкриття матеріалів, і який спростовує можливість отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджені у період часу, вказаний в повідомленні про підозру. Після того, як проведення досудового розслідування було доручено ВП №3 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, та проведення цим органом низки слідчих дій, на оперативній нараді прокурором було надано вказівку припинити кримінальне переслідування ОСОБА_6 , але протокол цієї наради дивним чином зник. Після повернення кримінального провадження для продовження проведення досудового розслідування до ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, незаконне кримінальне переслідування його підзахисної продовжується.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника, додала, що повністю заперечує свою причетність до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував та пояснив, що обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_6 , неодноразово була предметом дослідження слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, при продовженні строку застосування запобіжного заходу, при продовженні строку досудового розслідування. Захисник звернувся зі скаргою на повідомлення про підозру лише зараз на стадії ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування, захисник ще не ознайомився з матеріалами, уникає слідчого, тому вважає, що захисник звернувся з даною скаргою з метою затягування досудового розслідування.

Слідчий ОСОБА_4 підтримав думку прокурора, просив відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши скаргу та надані слідчим матеріали кримінального провадження №000254 від 24 лютого 2025 року, долучені матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №000254 від 24 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

20 лютого 2025 року ОСОБА_6 , в межах кримінального провадження за №000254 від 24 лютого 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В повідомленні про підозру зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 23.02.2025 року до 25.02.2025 року у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_6 перебувала за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з своїм співмешканцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт під час якого у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Перебуваючи у вказаному місці в період з 23.02.2025 до 25.02.2025 у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, нанесла останньому декілька ударів руками в область обличчя та голови, а також удар своєю ногою в область грудної клітини, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на диван. В результаті вказаних дій, ОСОБА_6 - потерпілий ОСОБА_8 отримав плесні ушкодження у вигляді травми неуточненого органа грудної порожнини, закритої тупої травми грудної клітини.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 не надала медичної допомоги та не вчинила ніяких дій для надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_8 , з місця вчинення злочину зникла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 16 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Згідно зі ст 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за тлумаченням Європейського суду з прав людини вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27 лютого 1980 року, скарга № 6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15 липня 1982 року, скарга № 8130/78) Європейський суд з прав людини констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію Європейський суд з прав людини у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10 грудня 1982 року) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.

З огляду на зазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

В ч. 1 ст. 42 КПК України закріплено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру - ст. 277 КПК України.

Відповідно до змісту ст. 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Контекстний аналіз наведених положень у зіставленні з п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що під час розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватися слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Слідчий суддя при розгляді даної категорії скарг, повинен перевіряти дотримання органом досудового розслідування вимог ст.ст. 277, 278 КПК України при складанні, затвердженні та врученні повідомлення про підозру, а не вдаватися до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, встановленню винуватості особи у його вчиненні, та наявності у діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, тобто до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Крім того, системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Таким чином, повідомлення про підозру на підставі пункту 3 частини 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Так, захисник вказує на те, органами досудового розслідування не здобуто доказів, які б вказували на причетність підозрюваної ОСОБА_6 до вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_8 , внаслідок яких настала його смерть. На його думку матеріали кримінального провадження містять докази, які повністю виключають це і вказують на причетність вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 працівників ТЦК.

Дані доводи захисника стосуються питань доведеності вини, допустимості та оцінки доказів, наявності складу кримінального правопорушення в діянні підозрюваної, однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді даної скарги. При розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи досягнуто стороною обвинувачення стандарт переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру.

Суд під час розгляду кримінального провадження по суті повинен оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати такі питання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Слідчий суддя також зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження містять докази, які вказують та зловживання ОСОБА_8 алкогольними напоями в останні декілька днів, що передували події кримінального правопорушення, і на ґрунті цього між ним та підозрюваною ОСОБА_6 постійно виникали сварки, в ході яких ОСОБА_6 штовхала ОСОБА_8 , наносила йому удари руками по голові, долонями по обличчю (показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_29 та інших в сукупності).

Показаннями свідка ОСОБА_28 (сусідка матері ОСОБА_8 ОСОБА_29 ) підтверджується, що станом на 16:00 год. 24.02.2025 року вона бачила у ОСОБА_8 тілесні ушкодження на обличчі пошкодження на губі, синці на обличчі.

Показаннями свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 (присутні на території ТОВ «Автобус-Дніпро») підтверджується, що станом приблизно на 17:00 год. 24.02.2025 року на обличчі у ОСОБА_8 були наявні тілесні ушкодження синці, свіжі рани, з яких йшла кров, червоне опухле око.

Показаннями свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_12 (працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 , які затримали ОСОБА_8 та доставили за адресою: АДРЕСА_3 ) підтверджується, що на момент затримання приблизно о 17:58 год. 24.02.2025 року у ОСОБА_8 на обличчі були наявні тілесні ушкодження синець під лівим оком фіолетового кольору.

Показаннями свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 (працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ) підтверджується, що близько 18:00 год. 24.02.2025 року за адресою: АДРЕСА_3 , був доставлений ОСОБА_8 , у якого на обличчі були наявні гематоми, синці, засохла кров.

Згідно з висновком експертизи №191 від 21 серпня 2025 року (відповідь на питання 2) встановлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, закритої травми грудної клітини, закритої травми черева, ушкоджень кінцівок (синців обох верхніх кінцівок, саден правого передпліччя та обох кистей, синців в проекції гребенів клубових кісток, садна крижової ділянки, садно та синці сідничних ділянок, синці обох нижніх кінцівок, садна гомілок) спричинені за тривалий час до настання йог смерті, а саме в термін понад 2-х діб, про що свідчить ступень ознак їх загоєння та виразність прижиттєвої реакції відповідно до судово-гістологічного дослідження, тобто вони могли бути отримані і в термін вказаний слідчим у постанові (відповідно до поставленого питання в період з 21:00 год. 23.02.2025 до 09:00 год. 24.02.2025).

Під час огляду місця події квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкали ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , були виявлені сліди речовини бурого кольору (згідно з висновком експертизи №1411/1511-БД від 24.03.2025 року містять гемоглобін крові людини, належність не встановлена).

Наведене свідчить про те, що неможливо однозначно і категорично заперечувати той факт, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 міг отримати до того, як близько 18:00 год. 24.02.2025 року був затриманий працівниками РТЦК та СП, а також того, що ці тілесні ушкодження могла заподіяти йому підозрювана ОСОБА_6 .

Слідчий суддя вважає, що зібрані в даному кримінальному проваджені, на момент повідомлення про підозру докази та їх сукупність відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав(доказів)», який закріплений в пункті 3 частини 1 статті 275 КПК України, свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_35 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що оцінка доказів, зібраних на стадії досудового розслідування щодо їх допустимості не проводиться, а здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Також необхідно наголосити, що відповідно до ч. 1-3 ст. 22 КРК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, що передбачені КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

При цьому, як в матеріалах поданої скарги, так і в судовому засіданні, стороною захисту не наведено даних, які б викликали сумніви щодо законності повідомлення про підозру чи спростовували висновок сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України неодноразово перевірялась слідчими суддями під час досудового розслідування:

- 28 лютого 2025 року при застосуванні до неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (ухвала слідчого судді залишена без змін судом апеляційної інстанції);

- 23 квітня 2025 року при продовженні строку застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- 26 травня 2025 року при продовженні строку застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні строків досудового розслідування.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, а доводи заявника є такими, що не тягнуть за собою скасування повідомлення про підозру.

За таких обставин у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 24, 42, 277, 278, 303, 309, 368, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 20 лютого 2025 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000254 від 24 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1