Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/21/25
Провадження № 1-кп/499/58/25
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

01 вересня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі також прокурор), обвинуваченої ОСОБА_4 (далі також обвинувачена, особа) та її захисника адвоката ОСОБА_5 (далі також захисник) розглянув у відкритому, судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання про продовження строку тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000643 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, останнє відоме місце проживання квартира АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі також КК),

У С Т А Н О В И В:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою таке

1.1. 13 січня 2025 року прокурор подав до Іванівського районного суду Одеської області, обвинувальний акт кримінального провадження № 0000643 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 307 КК (далі також кримінальне провадження, справа).

1.2. 22 серпня 2025 року прокурор подала письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої на строк шістдесят днів (далі також клопотання від 22 серпня 2025 року, клопотання).

Суд вирішує питання за клопотанням.

2. Суд встановив такі обставини

2.1. За обвинувальним актом та клопотанням:

- досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачена діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог статей 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року №61-95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речових і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 №63/95-ВР, Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 (далі також Таблиця 1, 2), Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 (далі Перелік №770), будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини та наркотичні засоби, тому достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а також про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, 19 жовтня 2024 року приблизно о 16 годині 00 годині, перебуваючи за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, а саме PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) (далі також психотропна речовина PVP), яка зберігалася за місцем її проживання, у полімерному пакеті із застібкою типу «zip-lock», ОСОБА_6 , 1978 року народження (далі також ОСОБА_6 ), з яким вона спільно проживає, але не перебуває в шлюбі, та який в цей час перебуває в місті Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, вирішила переслати психотропна речовина PVP, ОСОБА_6 , через відділення ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване в будинку 72 на вулиці Центральна селища Іванівка, Березівського району, Одеської області;

- обвинувачена розуміючи, що обіг психотропних речовин на території країни заборонений, з метою конспірації своїх дій і введення в оману працівників ТОВ «Нова пошта», сховала полімерний пакет із застібкою типу «zip-lock», в якому зберігалась психотропна речовина PVP, кількісний вміст PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в якій становить 1,806 г, в блокнот для записів;

- 19 жовтня 2024 року приблизно о 17 годині 00 хвилин обвинувачена з метою реалізації свого злочинного умислу, незаконно зберігаючи при собі в блокноті для записів психотропну речовину PVP, з метою її збуту ОСОБА_6 , прибула у відділення ТОВ «Нова Пошта», де під час оформлення відправлення блокноту для записів з прихованою в ньому психотропною речовиною PVP, на ім`я ОСОБА_6 у відділення ТОВ «Нова Пошта», розташованого в місті Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, була запідозрена працівником ТОВ «Нова пошта» в незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, про що працівник ТОВ «Нова пошта» повідомила поліцію;

- 19 жовтня 2024 року в період часу з 21 години 45 хвилин до 22 години 27 хвилин під час проведення огляду місця події в приміщенні для отримання та відправки посилок відділення ТОВ «Нова пошта» при огляді блокноту для записів, який знаходився у поштовому відправленні № 3752 на ім`я ОСОБА_7 , був виявлений та вилучений полімерний пакет із застібкою типу «zip-lock», в якому зберігалася кристалічна речовина білого кольору масою 2,357 г, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), включений в Перелік №770 та внесений до списку особливо небезпечних психотропних речовин, обіг, яких заборонено (Таблиця 1, Список 2), кількісний вміст PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в речовині становить 1,806 г, що згідно з Таблицею 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» є великим розміром;

- слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ухвалою від 22 жовтня 2024 року обрав стосовно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 грудня 2024 року включно;

- слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ухвалою від 16 грудня 2024 року продовжив стосовно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування до 17 січня 2025 року включно та визначив обвинуваченій в якості альтернативного запобіжного заходу заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 69560 гривень у разі внесення застави на підозрювану покладено обов`язки передбачені частиною 5 статті 194 КПК а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися з селища Іванівка Березівського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні (далі також ухвала від 16 грудня 2024 року);

- 17 грудня 2024 року за обвинувачену внесена застава та вона звільнена з-під варти;

- 10 січня 2025 року прокурор подала до суду обвинувальний акт;

- 16 січня 2025 року, 20 січня 2025 року обвинувачена до судових засідань не з`являлася про причини свого неприбуття суд не повідомляла;

- Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 20 січня 2025 року зупинив судове провадження щодо розгляду обвинувального акта кримінального провадження до розшуку обвинуваченої.

2.2. Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 05 червня 2025 року застосував стосовно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 липня 2025 року (а.с. 85-89).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 10 липня 2025 року продовжив стосовно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 вересня 2025 року (а.с. 124-128).

2.3. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що підтверджує обставини викладені в клопотанні та просила його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні просила задовольнити клопотання частково та визначити обвинуваченій розмір застави.

Обвинувачена в судовому засіданні підтвердила зазначені в обвинувальному акті та клопотанні обставини вчинення нею кримінального правопорушення, підтримала доводи захисника, та зазначила, що стан її здоров`я погіршився, натепер не має доказів, що в разі призначення їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе перебувати у квартирі АДРЕСА_1 , яка не належить їй на праві власності, не має намірів надалі порушувати умови застави.

3. Положення закону, якими суд керувався такі

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (частина 6 статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, далі КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення у якому обвинувачується (пункти 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина 2 статті 177 КПК).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (частина 1, пункт 4 частини 2 статті 183 КПК).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини 2 статті 183 КПК).

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею (пункт 3 частини 4 статті 183 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (частина 3 статті 199 КПК).

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу (частина 3 статті 315 КПК).

4. Мотиви під час постановлення ухвали такі

4.1. Системний аналіз наведених у пункті 3 мотиваційної частини ухвали норм КПК, свідчить, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Під час розгляду питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть стосуватися справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено внаслідок засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки із суспільством.

4.2. Суд констатує, що особі пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 307 КК незаконне зберігання, пересилання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великому розмірі.

Отже, стосовно обвинуваченої існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, що може бути підтверджено зібраними за кримінальним провадженням доказами.

Суд вважає, що обвинувачена може переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК.

Суд враховує обставини, що обвинувачена: за віком й станом здоров`я може утримуватися під вартою; не одружена, перебуває і цивільному шлюбі; раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, не має постійного місце проживання, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків та може призвести до повторних випадків її не прибуття до суду.

4.3. Суд враховує, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд наголошує, що тримання обвинуваченої під вартою натепер залишається виправданим заходом, оскільки не зменшилися ризики того, що перебуваючи на свободі обвинувачена може знову переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому за встановлених обставин, коли обвинувачена вже вчиняла дії щодо переховування від суду, переважають справжні інтереси суспільства щодо забезпечення законності та запобігання порушення прав осіб й інтересів правосуддя, над інтересами забезпечення права обвинуваченої на свободу.

4.4. Суд констатує, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку обвинуваченої та виконання нею процесуальних обов`язків за цим кримінальним провадженням, бо вона не має постійного місця проживання та не виконала обов`язки після визначення їй застави.

4.5. До того ж, захисник та обвинувачена не подали жодних доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я обвинуваченої та можливості застосування стосовно останньої застави, за умови, що нею порушувалися її умови.

За таких обставин, суд враховує вагомість доказів щодо вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років, й констатує, що не зменшилися ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду.

4.6. Суд, зважаючи на приписи абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК, не визначає розмір застави.

5. Суд застосовує таку практику Європейського суду з прав людини

Суд нагадав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX) (пункт 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04).

6. Висновок суду такий

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що стосовно обвинуваченої необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах шістдесяти денного строку без визначення розміру застави.

Керуючись статтями 8, 9, 194, 196, 197, 199, 315, 369-372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити частково клопотання від 22 серпня 2025 року.

Продовжити застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» з 06 вересня 2025 року на строк до 24 жовтня 2025 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду способом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченою в той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 01 вересня 2025 року.

СуддяОСОБА_8