Справа № 346/1871/24
Провадження № 11-сс/4808/226/25
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови, винесеної дізнавачем сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 04.04.2025 року, про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2024 року за №000086, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року та постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 04.04.2025 року, про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2024 року за №000086, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Вважає постанову дізнавача такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Дізнавач не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування. Зокрема, дізнавачем не допитано свідка ОСОБА_10 ,який може підтвердити останню волю заповідачки, оскільки безпосередньо її відвідував; не встановлено ідентичності чи відмінності підписів у двох заповітах, які підписувала ОСОБА_11 ( в заповітах два різні підписи) та не поставлено дане запитання на дослідження експерту; не отримано від скаржника документів, які містили оригінали підпису ОСОБА_11 для повного об`єму матеріалів для експерта; не виконано ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 14.01.2025 року у справі №346/1871/24; не проведено належну підготовку матеріалів наданих на дослідження експертам; не досліджено ту обставину, яким справді був підпис спадкодавці ОСОБА_11 за її життя, та які обставини вплинули на його різку зміну; не встановлено в діях якої саме конкретної особи відсутній склад кримінального правопорушення. Таким чином, у постанові дізнавача не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а саме, не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а саме, не встановлені обставини, які дозволяють прийти до висновку, що в діях ОСОБА_12 , чи інших осіб, відсутній склад правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування, що в подальшому і не враховано слідчим суддею.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд провадження.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, просили задовольнити вимоги апеляційної скарги.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України в постанові про закриття кримінального провадження необхідно вказувати зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За змістом п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови повинні з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова підстава даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового провадження, а і підстав його закриття.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" роз`яснено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя, під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови про закриття кримінального провадження, яке є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки Таким чином, у постанові слідчого про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а саме, не конкретизовано особу, стосовно якої прийнято рішення про закриття кримінального провадження, не встановлені обставини, які дозволяють прийти до висновку, що в діях вищевказаної особи відсутній склад правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримані, а висновки про відмову у задоволенні скарги є передчасними.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що сектором дізнання Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000086 від 21.03.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

За результатами досудового розслідування дізнавачем сектору дізнання ОСОБА_9 винесено постанову від 04 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000086 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Своє рішення дізнавач мотивувала тим, що нею проведено всі необхідні слідчі (розшукові) дії, які здійснювались з метою встановлення особи, яка ймовірно внесла зміни до заповіту ОСОБА_13 від 25.07.1995, зареєстрований за №12, однак встановити таку особу не представилось можливим. Крім того, дізнавачем допитано свідка ОСОБА_14 , яка була присутня під час складання вищезазначеного заповіту, та яка вказала, що ОСОБА_13 самостійно без тиску підписала заповіт №12, та досліджено висновок почеркознавчої експертизи, згідно з яким підпис у заповіті №12 від 25.07.1995 є неможливим для ідентифікації. Також у ході проведення досудового розслідування здійснювались заходи щодо отримання почеркознавчих зразків підпису ОСОБА_13 , однак віднайти такі зразки не представилось можливим.

ОСОБА_7 оскаржив до суду постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя погодився з висновками слідчого про необхідність закриття кримінального провадження, оскільки дізнавачем допитано свідків, які були близько знайомі із заповідачкою ОСОБА_11 , а також тих свідків, які були присутні при підписанні нею 25.07.1995 року та посвідченні того дня уповноваженою особою органу місцевого самоврядування зазначеного заповіту, складеного на користь її правнука ОСОБА_12 . Крім того, дізнавачем вжито достатніх та можливих заходів щодо витребування матеріалів, які стосуються як реєстрації даного заповіту, так і тих, які містять (можуть містити) зразки підпису та (або) почерку вказаної спадкодавці.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками слідчого судді, оскільки встановлені під час апеляційного перегляду обставини свідчать про необґрунтованість та неправильність висновків досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Колегією суддів встановлено, що дізнавачами неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження №0000086, які були скасовані в судовому порядку через недотримання дізнавачами вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи та належної оцінки доказів.

Зокрема, в межах даного кримінального провадження дізнавачем було призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109-24/14760-ПЧ від 31.10.2024 року вирішувати питання щодо ідентифікації підпису у графі «Підпис» у заповіті, нотаріально посвідченого ОСОБА_15 як секретарем Воронської сільської ради від 25.07.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №12, не є можливим з причини обмеженого об`єму почеркового матеріалу у досліджуваному підписі, що не дозволяє виявити сукупність ознак, які індивідуалізують підпис певної особи.

Також, дізнавачем було отримано медичну документацію з КНП «Отинійська районна лікарня» та отримано довідку з КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради Івано-Франківської області, за змістом якої ОСОБА_11 на обліку у психіатричному кабінеті не перебувала.

Водночас, дізнавачем було допитано в якості свідка лікаря-психіатра Центру ментального (психічного) здоров`я КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР ОСОБА_16 , який вказав, що ОСОБА_17 на обліку у психоневрологічному кабінеті не перебувала, за допомогою лікаря-психіатра не зверталась.

Разом з тим, зі змісту доводів адвоката ОСОБА_8 та заявника ОСОБА_7 вбачається, що вони вважають, що заповіт №12 від 25.07.1995 року не підписувався ОСОБА_13 , а був сфальсифікований секретарем Воронської сільської ради ОСОБА_15 вже після смерті спадкодавці, орієнтовно в 2000 році, в той час, коли ОСОБА_7 тривалий час був відсутній за місцем проживання та не міг доглядати за житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8 кв.м.

Вказують, що дізнавачем дійсно було отримано відповідь із Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за змістом якої до органів Пенсійного фонду передаються архівні пенсійні справи, закритя протягом трьох останніх років згідно актів приймання-передачі, а, оскільки гр.. ОСОБА_18 померла в серпні 1995 року, то архівна пенсійна справа не була передана до органів Пенсійного фонду.

Разом з тим, органом досудового розслідування не приймались необхідні заходи для встановлення місця зберігання пенсійної справи ОСОБА_18 , яка померла в серпні 1995 року та витребування зразків її підпису.

Вищевказана обставина є важливою для вирішення проведення повторної почеркознавчої експертизи, оскільки наявні у справі обставини дійсно дозволяють прийти до обґрунтованого висновку про можливе підроблення заповіту, у зв`язку з тим, що копії заповітів дійсно мають очевидні розбіжності у почерку, яким виконано рукописний текст від імені ОСОБА_18 .. При цьому, суд звертає увагу на те, що в одному заповіті зазначено підпис «Кондрат», а в іншому «Волошин».

Таким чином, органом досудового розслідування не виконанні всі необхідні слідчі дії, які дозволяють встановити фактичні обставини, які мають істотне значення для розгляду цієї справи.

Крім того, колегія суддів вважає, що у разі закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, орган досудового розслідування, повинен встановити які саме дії вчинила особа, стосовно якої прийнято відповідне рішення та належним чином обґрунтувати свої висновки про відсутність у вказаних діях певної ознаки, яка дозволяє кваліфікувати їх як конкретне кримінальне правопорушення.

Відсутність в постанові про закриття кримінального провадження належної мотивації висновків про необхідність закриття кримінального провадження суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вказаної постанови до суду, а суд перевірити належним чином правильність таких висновків та наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Зазначені недоліки залишились поза увагою слідчого судді при розгляді скарги ОСОБА_7 і зроблений ним висновок про правильність прийнятого слідчим рішення не відповідає фактичним обставинам.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 та постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягають скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню для досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 04 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №000086.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5