Справа № 496/3273/25
Провадження № 1-кс/496/1551/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Майори Біляївського району Одеської області, маючого середню освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за матеріалами кримінального провадження №0000448 від 01.06.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.3 ст. 299 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000448 від 01.06.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.3 ст. 299 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 29.05.2025 року, близько 15:00 год. (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на жорстоке поводження з хребетною твариною, шляхом задоволення статевої пристрасті, знаходячись на території своєї господарської споруди, яка є прибудинковим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , помітив свійську собаку породи метис чепрачного кольору по кличці «Ельза», що належала останньому і перебувала на території вказаного приміщення, яку визначив об`єктом своїх дій. Зневажаючи загальноприйняті норми моралі щодо поводження з тваринами, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті правила поведінки з тваринами, у порушення ч.2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, реалізуючи свій прямий умисел щодо жорстокого поводження з твариною, вчинив відносно свійської собаки породи метис по кличці «Ельза» насильницькі дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення статевої пристрасті, пов`язані з проникненням в тіло останньої.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що в літню пору 2022 року близько 17:00 год., більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись у громадському місці по вулиці Миру у с. Майори Одеського району Одеської області, діючи умисно, з хуліганських мотивів та проявляючи при цьому винятковий цинізм із очевидною демонстративною зневагою до існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки та норм моралі, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи наявних навколо оточуючих людей, не реагуючи на зауваження громадян, вчинив наступні дії.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, в тому числі малолітні діти, знаходячись у стоячому положенні, зневажаючи громадський порядок та існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, демонстративно, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, нехтуючи нормами моральності, почав демонструвати оточуючим свій оголений статевий орган, після чого протягом тривалого часу демонстрував його публічно наступним особам: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: - протоколом огляду місця події від 01.06.2025 року; - актом клінічного огляду тварини; -протоколами допитів свідків в їх сукупності; - висновком експерта №46/2025;- висновком експертного судово-цитологічного дослідження №259/46;- іншими зібраними доказами у своїй сукупності, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

03.06.2025 року слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, котрий припиняє свою дію 02.09.2025 року. 03.06.2025 року слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано рішення про направлення підозрюваного у спеціальний медичний заклад для проведення стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи, де проведення вказаної експертизи доручено експертній установі Лівівська філія судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», котрий припиняє свою дію 02.08.2025 року. По кримінальному провадженню строк досудового розслідування продовжено слідчим суддею Біляївського районного суду до 02.11.2025 року.

На теперішній час згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається в необхідність запобігання: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого злочину, вбачається достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним про можливість призначення суворого покарання, може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній офіційно не працевлаштований, зловживає спиртними напоями, відносно останнього неодноразово складалися адміністративні матеріали, крім того підозрюваний веде аморальний та асоціальний спосіб життя. Після вчинення кримінального правопорушення самостійно до правоохоронних органів не звернувся, тобто мав намір уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Вказане свідчить, що ОСОБА_4 може спробувати у подальшому переховуватися від органу досудового розслідування або суду. Також слід врахувати той факт, що вчинене останнім кримінальне правопорушення викликало суспільний резонанс серед громадськості, та у зв`язку з чим, останній може переховуватися від органів досудового розслідування.

Ризик незаконно вливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні існує та обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 особисто знайомий зі свідками, а також останньому відомі місця їх проживання, їх номери мобільних телефонів, а тому не виключено, що останній, з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків, в тому числі і шляхом їх залякування або будь - яким іншим чином.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до ст. 177 КПК України, є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як встановлено, що у підозрюваного може бути умисел переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, за інкримінований злочин у випадку визнання його винним; вчинити інше кримінальне правопорушення кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 необхідно врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також не буде застосовано, так як підозрюваний не має постійного місця проживання чи реєстрації на території України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Захисник підозрюваного - ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що все почалося з відео в інтернеті. ОСОБА_4 погрожували фізичною розправою. Відео, наявне в матеріалах кримінального провадження, обрізане. Собака не тікала від ОСОБА_4 . Крім того, собака народила 12 цуценят, які були потоплені, за два дні до події, тому органи очищувалися після пологів. Захисник підозрюваного просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що їхав у м. Львів на поїзді через м. Київ. Перебував у ДУ «Київський слідчий ізолятор» 7 днів. ОСОБА_4 зґвалтував чоловік, проте він боявся комусь повідомити про вказану обставину. Після чого поїхав на експертизу до м. Львова, де йому декілька разів давали таблетки. У м. Львові був близько 2 тижнів. Після прийому таблеток ОСОБА_4 погано себе почував, чув голоси в голові.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Підставою для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри, що зумовлюється зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду полягає у тому, що підозрюваний, у разі визнання його винним в інкримінованих злочинах, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від до 8 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, що не пов`язане із позбавленням волі, не перешкодить його протиправній діяльності. В обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам, існує наявність небезпеки для суспільства, через те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального проступку та тяжкого злочину, а також, той факт, що покарання за тяжке кримінальне правопорушення є більш суворим, ніж наслідки та ризик втечі для підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 особисто знайомий зі свідками, тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може незаконно впливати на свідків.

Відповідно до п.90 рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, що може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового слідства та суду, може вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому підозрюється, а також вік та стан здоров`я підозрюваного, те, що він не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, а тому вважає, що застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливо для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), дані про особу підозрюваного, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Водночас, приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при вирішенні питання щодо визначення застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення під час розгляду клопотання, довела суду, що при зазначених ризиках і обставинах вчинення вказаного вище злочину неможливо застосувати до підозрюваного більш м`які запобіжні заходи для забезпечення його процесуальної поведінки, оскільки останні не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , зокрема: особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку із тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, а його застосування жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам; особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; домашній арешт не може бути застосований, оскільки не забезпечить неможливість подальшого вчинення підозрюваним злочинів.

Згідно з ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи відповідно до вимог ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).

В рішенні від 20.11.2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб прибрати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вимоги ст. 182 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням викладених обставин злочину, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків передбачених ст.177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242 240,00 грн. 00 коп. (3 028 гривень х 80 = 242 240,00).

На думку слідчого судді, застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205, 392 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з 28.08.2025 року до 26.10.2025 року включно.

Одночасно застосувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

Покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім необхідності виконання військової служби;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця служби;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити - два місяця з дня внесення застави.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, та зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, визначені в цій ухвалі.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному, прокурору, захиснику негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03.09.2025 року о 16:20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1