ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

підозрюваного: ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 22 серпня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 22.08.2025 року, відмовлено в задоволені клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 та негайно звільнено останнього з під варти.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про обґрунтованість врученої підозри, однак зазначив, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою не наведено обґрунтувань,щодо наявності ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою.

Крім того зазначено, що не завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою можна пояснити виключно суб`єктивною бездіяльністю сторони обвинувачення, яка видається халатною.

Доводи апеляційної скарги:

Із вказаним судовим рішенням не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , без визначення розміру застави.

В обґрунтування вимог зазначає, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 22.08.2025 року є незаконною та не обґрунтованою у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та підлягає скасуванню.

Зазначає,що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 ККУкраїни, а саме застосування нестатутних заходів впливу із застосуванням насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, слідчим суддею не враховано настання ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які під час попереднього вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 були підтверджені та на даний час не перестали існувати, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В обґрунтування наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурор вказує, що в ході досудового розслідування встановлено обставини можливого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки згідно відповіді з військової частини НОМЕР_1 N?05/1053 від 06.06.2025 ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини.

Крім того, зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, іншого підозрюваного та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час судом не допитані.

Сторона обвинувачення зазначає про невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від правоохоронних органів та суду.

Апелянт простить задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальногоправопорушення за ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 ОСОБА_5

Позиціїсторін в суді :

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повномуобсязі та просив їїзадовольнити з підставзазначених в ній.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його проживання, наявність у нього родини та утриманців; репутацію підозрюваного.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Шевченківського районного суду м. Дніпра із клопотанням про продовження строку застосування до ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 28, ч.5 ст. 426-1 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000122 від 11.10.2024 року.

В обґрунтування клопотання зазначено,що в провадженні ТУДБР розташованого в м. Краматорську перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000122 від 11.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.3 ст.368, ч.2 ст.28, ч.5 ст.426-1, ч.1 ст.263 КК України.

Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у продовжені дії запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 , може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В клопотанні слідчий посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також достатність підстав вважати, що підозрюваний переховуватиметься від слідства та суду та може впливати на свідків, сторона обвинувачення вважає, що до нього не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Частиною 6 статті 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Вказаних норм закону слідчий суддя не дотримався та необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на наступне.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби та проходячи її на посаді командира гранатометного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 65 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 11, 16, 18, , 49, 101, 102, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен неухильно дотримуватися вищевказаних правових норм, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, 25 травня 2024 року близько 21 години 00 хвилин, знаходячись у місці тимчасового розташування підрозділу НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , який викликав на подвір`я вищевказаного домоволодіння підлеглого йому ОСОБА_11 , де продовжуючи виконувати дії спрямовані на реалізацію злочинного умислу, направленого на застосування нестатутних заходів впливу до підлеглого, ОСОБА_10 почав висловлювати ОСОБА_11 невдоволення на предмет того, що він нібито обмовив його серед інших підлеглих військовослужбовців, після чого, діючи умисно, заздалегідь приготованим шкіряним ременем з металевою застібкою, з метою демонстрації переваги за службовим становищем та ствердження власного авторитету у військовому колективі, грубо порушуючи надану йому, як командиру, дисциплінарну владу, в порушення закріпленого у військових статутах порядку взаємовідносин між військовослужбовцями, всупереч інтересам служби, маючи на меті завдання ОСОБА_11 болю ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_12 наніс п`ять ударів долонями рук в голову та п`ять ударів шкіряним ременем по кінцівкам та тулубу ОСОБА_11 , спричинивши останньому фізичний біль.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме застосування нестатутних заходів впливу із застосуванням насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

26 червня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України.

28 червня 2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Дніпра до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 59 днів, в межах строку досудового розслідування, до 25 серпня 2025 року 13 год 00 хв включно, з визначенням місця утримання підозрюваного в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

21 серпня 2025 року постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_13 продовжено строк досудового розслідування до 26 вересня 2025 року.

Як вбачається із матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами: заявою ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення,протоколамидопиту потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_14 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , протоколом огляду оптичного диску DVD-R, на якому зафіксовано факт побиття ОСОБА_5 як руками так і ременем потерпілого, що узгоджується із протоколом огляду від 25.10.2024, висновком експерта СЕ-19/104-25/18683-ВЗ від 15.05.2025 року, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2022 року відповідно до якого підозрюваного ОСОБА_5 , призначено на посаду командира гранатометного взводу 2-го механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із послужного списку ОСОБА_5 у Збройних силах України із квітня 2017 року, із 23.03.2022 року є командиром гранатометного взводу НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1

Має посвідчення офіцера серії НОМЕР_4 .

Крім того відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 проведено службове розслідування за результатами якого факти перевищення службових повноважень та порушень старшим лейтенантом ОСОБА_5 знайшли своє підтвердження.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, у відповідності до якої «обґрунтована підозра», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу. Інакше кажучи, суд не наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства та позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Тобто суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, встановлювати наявність/відсутність обов`язкових ознак складу злочину, що інкримінується підозрюваному, зокрема щодо суб`єктивної сторони злочину, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для здійснення досудового розслідування.

Вищевказані обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами та доказами, які у своїй сукупності вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення. При чому, висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому колегія суддів дійшла висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 дослідивши у сукупності додані до клопотання матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28 ч.5 ст.426-1 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного, окрім обґрунтованої підозри є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_5 розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчинені інкримінованого йому злочину, останній може переховуватись від слідства та суду.

Окрім того підозрюваний будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , користуючись своїми зв`язками може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема шляхом вмовляння, підкупом або прямою вказівкою, що може призвести до зміни їх показань у судовому провадженні.

У зв`язку з чим колегія суддів дійшла до висновку, що ризики вказані в клопотання слідчого є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 конкретні обставини провадження та дані про особу підозрюваного.

Колегія суддів не бере до уваги зазначений прокурором в апеляційні скарзі,факт самовільного залишення підозрюваним військової частини, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження .

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею також враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками підриву бойової готовності та боєздатності військових підрозділів, а також те, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації.

Колегія суддів зазначає, що ризики слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання підозрюваного під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При цьому суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи вище вказане, беручи до уваги особливу тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , врахувавши матеріальне становище та соціальні зв`язки останнього, колегія суддів вважає, що лише обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має право не визначати розмір застави, якщо злочин вчинено із ознаками насильства або погрозою його застосування.

Тобто, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину із ознаками насильства є дискреційними повноваженнями суду.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину колегія суддів не вбачає можливим визначити підозрюваному розмір застави.

Таким чином, колегія судів вважає за можливе клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_15 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 22 серпня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУДБР розташованого у м. Краматорську ОСОБА_15 погодженого з прокурором ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах досудового розслідування тобто до 26 вересня 2025 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: