Справа № 336/6876/25
Провадження №: 1-кс/336/630/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000937 від 18.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням із начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме мобільного телефону Nokia IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з вставленою сімкартою з номером НОМЕР_3 , який ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції 22.07.2025, та який на праві власності належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000937 від 18.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

15.06.2024 невстановлена особа, під час дії воєнного стану, таємно викрала грошові кошти із банківської картку АТ «ПУМБ» НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_6 , у сумі 7000 гривень, спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

19.06.2025 було допитано в якості потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка повідомила, що за вказаною адресою мешкає разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка іноді мешкає за адресою: АДРЕСА_2 протягом деякого проміжку часу. Вона за нею доглядає, оскільки ОСОБА_6 пенсіонер та завжди в лежачому стані на своєму ліжку. У ОСОБА_7 є хрещений син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15.06.2025 приблизно о 06:30 у них ночував ОСОБА_5 .. Він прокинувся приблизно 05:30 та о 06:30 подійшов до ОСОБА_6 , оскільки вона його покликала та дала йому свою банківську картку АТ «ПУМБ» для того, щоб він купив їй ліки для лікування. Крім того, дала йому свій мобільний телефон та попрохала, щоб він його продав, а гроші приніс їй. Через два дні, 17.06.2025, приблизно о 17:00 вона зателефонувала до оператора АТ «ПУМБ», де їй повідомили, що на банківському рахунку ОСОБА_6 залишилось 1 гривня, хоча декілька днів тому було 7000 гривень. Тоді вона зрозуміла, що ОСОБА_8 зловживав її довірою та викрав з її банківської картки 7000 гривень.

21.07.2025 було додатково допитано потерпілу ОСОБА_6 , яка повідомила, що разом з карткою 15.06.2025 вона дала ОСОБА_5 свій телефон марки «Nokia 101» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 з вставленою сімкартою з номером НОМЕР_3 , коли його придбала не пам`ятає, коробка не збереглась, оскільки це було давно.

В ході досудового розслідування було направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України до СКП ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

В ході виконання доручення було встановлено ОСОБА_5 , який пояснив, що 14.06.2025 він відпочивав біля кафе «Білий дім», де познайомився з ОСОБА_7 , яка мешкає: АДРЕСА_2 , з якою вони спілкувалися на різні теми. В ході розмови, вона попрохала провести її додому. Коли вони йшли додому, вона запитала де він мешкає, на що той повідомив, що постійного місця мешкання в нього немає та на теперішній час він мешкав у бомбосховищі, через те, що грошей на життя не вистачає та немає близьких родичів, які б могли йому допомогти. ОСОБА_7 запропонувала піти до її подруги, де б він міг провести деякий час. Коли вони прийшли, їх зустріла власниця помешкання, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою вони деякий час поспілкувались та він залишився відпочивати в неї вдома в іншій кімнаті.

16.06.2025 приблизно о 06:00 годині ранку, ОСОБА_6 сказала ОСОБА_5 , що він може продавати деякі речі з квартири, які вона йому дасть але гроші він провинен приносити їй. Після чого вона дала йому телефон «Nokia 101» в корпусі червоного кольору IMEI1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 з вставленою сімкартою з номером НОМЕР_3 , та попрохала, щоб він його продав, а гроші приніс їй. Також вона дала йому картку банку «ПУМБ» № НОМЕР_4 , пароль не повідомляла, на картці був чіп, та попрохала купити щось поїсти та ліки. ОСОБА_5 вирівшив залишити картку для власних потреб.

ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон Nokia IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з вставленою сімкартою з номером НОМЕР_3 , який йому надала ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 для продажу.

Наразі виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений мобільний телефон, так як необхідно провести огляд телефону за участю співробітників Департаменту кіберполіції в Запорізькій області, для фіксації та виявлено доказів у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що мобільний телефон Nokia IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з вставленою сімкартою з номером НОМЕР_3 , має істотне значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки зберіг на собі сліди скоєного кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані, як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі необхідні для проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, виникла необхідність у накладенні арешту на вказано мйано.

Слідчий до суду не з`явився, просив клопотанян розглянути без його участі, про що до суду подав письмову заяву.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000937 від 18.06.2025 за фактом (а.с.6).

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, майно, на які прокурор та слідчий просять накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки могло бути одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на правову підставу для арешту майна, слідчий суддя вважає, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна створить ризики приховування, або відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування, і з огляду на завдання кримінального провадження вважає, що у даному випадку втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, є виправданим та пропорційним.

Крім того, слідчим доведено, що зазначене майно має безпосереднє відношення до вчиненого кримінального правопорушення та може бути використано для проведення експертиз з метою виявлення слідів вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів, а саме: рапорт про реєстрацію події, заява про дозвіл на проведенян огляду, протокол огляду місця події, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопоуршення від 17.06.2025, заява про залучення до провадження як потерпілого, пам`ятка про права, протокол допиту потерпілого, копія паспорта на ім`я ОСОБА_9 , завяа про надання дозволу на огляд мобільного телефону, протокол огляду предмету, фототаблиця, розписка, рапорт за фактом відпоацювання інформації по кримінальному провадженню, протокол огляду предмету з фототаблицею, виписка про рух коштів по особистому рахунку ОСОБА_6 , реквізити рахунку, письмові пояснення ОСОБА_5 , заява про видачу для огляду мобільного телефону, доручення, матеріали на виконання доруечння слідчого та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна щодо мобільного телефону Nokia IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з вставленою сімкартою з номером НОМЕР_3 , який ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції 22.07.2025, та який на праві власності належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 167-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000937 від 18.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на мобільний телефон Nokia IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з вставленою сімкартою з номером НОМЕР_3 , який ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції 22.07.2025, та який на праві власності належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення слідів, за допомогою яких особу, винну у вчиненні кримінального правопорушення можливо буде притягнути до відповідальності, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до проведення необхідних експертиз, досліджень та оглядів.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1