Справа № 308/6986/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді в режимі відеоконференції клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000035 від 17.04.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, м. Матеуци, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000035 від 17.04.2024 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000035 від 17 квітня 2024 року за ознаками складу кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені органом досудового розслідування точний день, час та місці, але не пізніше осені 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, розробив протиправний план незаконного придбання на підставі підроблених документів прав на об`єкти нерухомого майна земельні ділянки колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Горького, розташованого на території Холмківської (раніше Сторожницької) сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, які увійшли до площі земель, що підлягають розподілу, але не були виділені власникам земельної частки (паю).

З метою реалізації вищевказаного протиправного плану ОСОБА_4 залучив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підшукав осіб, що погодились за заздалегідь обумовлену грошову винагороду виготовити на їх ім`я підроблені правовстановлюючі документи на відповідні земельні ділянки з метою їх подальшого відчуження.

Так, на виконання заздалегідь обумовленого з ОСОБА_4 плану ОСОБА_7 у невстановлені органом досудового розслідування точний день, час та місці, але не пізніше осені 2023 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, відсутні жодні майнові права на земельні ділянки колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Горького, розташованого на території Холмківської (раніше Сторожницької) сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, з корисливим мотивом, за заздалегідь обумовлену грошову винагороду у розмірі 100 доларів США, домовився з вищевказаною особою про незаконне оформлення на нього права власності на земельну ділянку, що знаходиться в межах нерозподілених земель вказаного КСП, шляхом підроблення правовстановлюючих документів на неї.

На виконання вказаної протиправної домовленості ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 з допомогою месенджеру засоби, необхідні для підроблення правовстановлюючих документів на земельну ділянку фотокопії персональних документів, а саме: паспорту на ім`я ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 , виданого Волноваським РВ ГУ ДМС України в Донецькій області, та довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків НОМЕР_2 , які в подальшому передав ОСОБА_4 .

Надалі, ОСОБА_4 у невстановлені органом досудового розслідування точний день, час та місці, використовуючи отримані від ОСОБА_7 персональні документи ОСОБА_8 , організував внесення до бланку державного акту серії І-КВ №104362, що видається Ужгородською районною адміністрацією Закарпатської області, завідомо недостовірних відомостей щодо наявності у ОСОБА_8 на підставі рішення Ужгородської райдержадміністрації від 08.08.2002 №276/3 у приватній власності земельної ділянки площею 1,4956 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована території Сторожницької сільської ради, внесення до даного державного акту завідомо недостовірних відомостей про реєстрацію акту в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №1663 та нанесення на державний акт завідомо недостовірних підписів голови райдержадміністрації ОСОБА_9 та інженера-землевпорядника ОСОБА_10 .

З метою забезпечення належної реєстрації вказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі ОСОБА_4 шляхом обману залучив ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який не був обізнаний із його злочинними намірами та який, в свою чергу, підшукав інженера-землевпорядника - фізичну особу-підприємця ОСОБА_12 для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

З метою виготовлення відповідної технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та внесення до неї завідомо недостовірних відомостей про наявність у ОСОБА_8 у приватній власності земельної ділянки площею 1,4956 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована території Сторожницької сільської ради, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ державний акт серії НОМЕР_3 , який разом з отриманими від ОСОБА_7 персональними документами ОСОБА_8 , у невстановлені органом досудового розслідування точний день, час та місці, але не пізніше 21.12.2024, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав з допомогою месенджера ОСОБА_11 .

В свою чергу ОСОБА_11 21.12.2024 переслав за допомогою месенджера вказаний підроблений державний акт серії І-КВ №104362 та особисті документи ОСОБА_8 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_12 . На підставі отриманих документів ФОП ОСОБА_12 , не будучи обізнаним із протиправними намірами ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та не усвідомлюючи, що наданий йому державний акт серії І-КВ №104362 є підробленим, розробив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина ОСОБА_8 , площею 1,4956 га, яка розташована за адресою: Сторожницька сільська рада, Ужгородський район, Закарпатська область, та відправив дану документацію із землеустрою разом з відповідною заявою та електронним документом в установленому законом порядку Державному кадастровому реєстраторові для державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

За результатами розгляду відповідної заяви ФОП ОСОБА_12 відділом №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 23.01.2024 відкрито поземельну книгу на земельну ділянку та присвоєно їй кадастровий номер :10:017:0029, де визначено власником земельної ділянки ОСОБА_8 .

Закінчуючи розроблений ОСОБА_4 спільний злочинний умисел на придбання прав на вказану земельну ділянку ОСОБА_8 , 26.01.2024, перебуваючи у приватного нотаріуса ОСОБА_13 , за адресою: м. Київ, вул. Еспланадна, 20, офісний центр, 11 поверх, достовірно знаючи, що він не являється власником земельної ділянки за кадастровим номером :10:017:0029, площею 1,4956 га, оформив довіреність, яку зареєстровано в реєстрі за №124, на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою уповноважив останнього здійснювати представництво його інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, державних, недержавних підприємствах, установах, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої приналежності, в тому числі нотаріуса (нотаріальних конторах), у Держгеокадастрі, Центрі ДЗК, центрі надання адміністративних послуг, у державних реєстраторів, у кадастрових реєстраторів, бюро технічної інвентаризації, установах банків тощо, як власника земельної ділянки, кадастровий номер :10:017:0029, площею 1,4956 га, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Сторожницька сільська рада.

За таких обставин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, придбали права на майно в особливо великих розмірах, а саме на земельну ділянку за кадастровим номером :10:017:0029, площею 1,4956 га, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Сторожницька сільська рада, вартістю 4 820 020, 00 грн.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а саме: в придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Окрім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме: в підробленні іншого офіційного документа, який видається установою і який надає права, з метою використання його підроблювачем та іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: у використанні завідомо підробленого документа.

Окрім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а саме: в придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Окрім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, а саме: розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчинення правочину з таким майном, особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Слідчий зазначає, що 24.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

04.03.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_14 винесено ухвалу про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24.04.2025 включно.

17.04.2025 в.о. керівника Ужгородської окружної прокуратури за клопотанням слідчого винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 24.05.2025.

24.04.2025 закінчується строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та до теперішнього часу досудове розслідування не завершене. Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, у зв`язку із складністю провадження, та необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій для повного дослідження і встановлення всіх обставин, які мають значення.

Слідчий зазначає, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Вказує, що підставою продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність вищевказаних ризиків.

Таким чином, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Беручи до уваги наведене, а також те, що вищенаведені ризики на даний час не зменшились, існують і на даний час, орган досудового слідства просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, м. Матеуци, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а саме 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) грн. 00 коп, в межах строку досудового розслідування, а саме до 24.05.2025.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Зазначив, що наявні ризики передбачені у п. п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначені ним ризики, існували на час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 та не зменшились на час розгляду клопотання, а відтак просив клопотання задовольнити.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважає клопотання необґрунтованим, а ризики не доведеними, просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Подав до суду письмові заперечення, згідно яких зазначив, що відповідно до додатку N?2 до договору N? 93137 ОСОБА_4 було проведено антиглаукоматозну операцію, у зв?язку з чим йому потрібно щомісяця проходити контрольне обстеження у медичному центрі. Поряд з цим, відповідно до консультативного висновку лікаря-терапевта від 30.04.2024 ОСОБА_4 хворіє на стеатотичну хворобу печінки та хронічний панкреатит.

Також у 2024 році ОСОБА_15 було проведено оперативне втручання з приводу діагнозу: гемороїдектомія вузлів.

Також, у березні 2025 року ОСОБА_4 проходив обстеження у офтальмологічному центрі «Новий зір», де йому діагностовано гіперметропію.

Відповідно до висновку спеціаліста від 02.03.2025, ОСОБА_15 рекомандовано пройти додаткові офтальмологічні обстеження та рекомендована найближчим терміном консультація ретинолога, враховуючи зниження максимально коригованої гостроти зори на правому оці було призначено консультацію на 08.03.2025.

Проте ОСОБА_4 не зміг з?явитися на запланований прийом, оскільки відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, перебування ОСОБА_4 під вартою унеможливлює повноцінну діагностику та лікування його офтальмологічного захворювання, що створює ризик незворотного погіршення зору.

Зазначає, що ОСОБА_4 має низку серйозних захворювань, які не лише потребують постійного медичного нагляду, а й можуть призвести до тяжких ускладнень без належного лікування. Ці хвороби виключають можливість утримання під вартою, оскільки відповідно до умов позбавлення волі неможливо забезпечити необхідну, медичну допомогу та нагляд, що може мати катастрофічні наслідки для здоров?я підозрюваного.

З посиланням на викладене захисник просив слідчого суддю відмовити у задоволенні даного клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту, або зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника, просив змінити запобіжний захід для надання можливості йому пройти курс лікування.

Заслухавши думку прокурора про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , пояснення захисника підозрюваного, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 17.04.2024 року внесені до ЄРДР за №0000035, попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 209, ч.3,4 ст.358, ч.5 ст.190 КК України.

24.02.2025 о 10 год. 35 хв. год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

04.03.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 24.04.2025 року.

Як встановлено слідчим суддею, 17.04.2025 року постановою в.о. керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_16 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 17.04.2024 до 3 місяців, тобто до 24.05.2025 року.

Необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Ст.197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 був обраний з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, наявність ризиків та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою .

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин. Зокрема за вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 190 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Прокурором наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якого йому вручена.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та наявність ризиків, які не зменшились.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182)

При цьому слідчим суддею при продовженні дії запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та заявлені ризики. Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування ( продовження ) дії запобіжного заходу.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для продовження дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 оскільки обґрунтованість підозри -це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні і для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінка судом наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, прокурор послався на існування ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.

Існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, було встановлено ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.03.2025 року. Зазначені ризики на даний час не зменшились та зберігають свою актуальність.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання за ч. 5 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 5 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_4 належать до тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Слідчий суддя вважає реальним існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме можливість домовлятись із іншими можливими співучасниками злочину, про спільну позицію та процесуальну поведінку, консультуватись з приводу можливих способів уникнення від передбаченої законом відповідальності.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Обставини, на які орган досудового розслідування посилається в обґрунтування ризику продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Слідчий суддя вважає недоведеною прокурором можливості продовження кримінального правопорушення підозрюваним, оскільки інкриміновані йому кримінальні правопорушення кваліфіковані стороною обвинувачення як закінчений злочин.

Отже існування ризику - продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, слідчий суддя вважає не доведеним.

На підтвердження наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу немає, а відтак може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, сімейний стан не одружений, тимчасово не працюючий , що не спростовує наявність встановлених слідчим суддею ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які мають високий ступіньсуспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких та особиво тяжких кримінальних правопорушень.

Необхідно враховувати той факт, що вчинені кримінальні правопорушення мають високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування

При оцінці доводів слідчого, щодо існування обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, якою до підозрюваного було застосовано запобіжний захід, слідчий суддя доходить висновку про існування потреби у проведенні або завершенні більшої частини із зазначених нею слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, обсяг яких є доволі значним і проведення яких є дійсно необхідним для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування, виявлення і дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що слідчим переконливо доведено, що існували об`єктивні обставини, які перешкоджали проведенню таких слідчих і процесуальних дій до закінчення дії попередньої ухвали.

Крім цього, необхідно врахувати, що у зв`язку з існуванням потреби у проведенні відповідних слідчих та процесуальних дій, а також наявністю об`єктивних обставин, що перешкоджали їх проведенню раніше, 17.04.2025 року постановою в.о. керівника окружної прокуратури ОСОБА_16 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 17.04.2024 до 3 місяців, тобто до 24.05.2025 року.

На переконання слідчого судді, зазначене свідчить про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, тобто до 24.04.2025.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам встановлених слідчим суддею, передбаченим ст. 177 КПК України.

Cлідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (в тому числі шляхом неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і русі кримінального провадження. Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання вказаним ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого підозрюваного та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Водночас слідчий суддя вважає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_4 дозволяють та не перешкоджають продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Докази ( медичні заключення) та аргументи сторони захисту про те, що стан здоров`я ОСОБА_4 перешкоджає продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не бере до уваги з огляду на наступне.

Наявність захворювань, які унеможливлюють перебування обвинуваченого в умовах СІЗО повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої обвинувачений має процесуальне право заявляти клопотання.

Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє слідчого суддю процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Оскільки слідчим суддею обиралася відносно підозрюваного ОСОБА_4 міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно обиралася міра запобіжного заходу у вигляді застави, а така визначалася в обов`язковому порядку як альтернатива суворого запобіжного заходу, та визначена в порядку, визначеному ст.182 КПК України, підстав для зміни визначеного судом розміру не має.

Розмір застави в сумі 1 211 200,00 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті гривень 00 коп.) грн. визначений раніше ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.03.2025 слід залишити без змін.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_4 слід продовжити до 08 травня 2025 року.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000035 від 17.04.2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, м. Матеуци, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, строком до 60 днів, в межах строків досудового розслідування, а саме до 08 травня 2025 року включно.

Розмір застави в сумі 1 211 200,00 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті гривень 00 коп.) грн. визначений раніше ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.03.2025 - залишити без змін.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків - до 08.05.2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розяснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25.04.2025 року о 09 -15 год.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1