Cправа №491/140/25
Провадження №1-кп/505/626/2025
УХВАЛА

Іменем України

03.06.2025 Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Подільську Одеської області в режимі відеоконференції за допомогою системи ВКЗ з авторизованим користувачем - прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Долинське Ананьївського району Одеської області, на момент вчинення кримінального правопорушення військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості,

-за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні за №-0000367 від 06.10.2024, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Подільського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України, внесеному до ЄРДР за №-0000367 від 06.10.2024.

Під час судового засідання прокурор в силу існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 залишив розгляд даного клопотання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення заявленого прокурором клопотання, натомість просила обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась. Телефонограмою повідомила, що просить кримінальне провадження розглянути у її відсутність.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання прокурора та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, в своєму клопотанні прокурор зазначає, що ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 08.10.2024 відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з поміщенням його до гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України.

Ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 03.01.2025 ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 години 57 хвилини 04 березня 2025 року.

03.03.2025 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України, скеровано до Котовського міськрайонного суду Одеської області.

04.03.2025 ухвалою колегії суддів Котовського міськрайонного суду Одеської області у підготовчому судовому засіданні продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.05.2025.

29.04.2025 ухвалою колегії суддів Котовського міськрайонного суду Одеської області у судовому засіданні продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.06.2025.

Обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.

Строк дії запобіжного заходу спливає 29.06.2025, однак завершити судовий розгляд до закінчення зазначеного строку неможливо з об`єктивних причин, з урахуванням поведінки сторони обвинувачення, а також у зв`язку зі складністю кримінального провадження, необхідністю проведення значної кількості процесуальних дій, необхідністю дослідження обставин кримінального правопорушення та перевірки їх доказами.

Відповідно до вимог ст.184 КПК України при вирішенні питання щодо застосування та продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу покладено наступні ризики:

- Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від суду, оскільки з місця скоєного злочину зник, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, тому є підстави вважати, що обвинувачений, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від суду, офіційно не працевлаштований, є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину.

- Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки обвинуваченому відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

Крім того, зазначене кримінальне правопорушення пов`язано із домашнім насильством, на момент кримінального правопорушення ОСОБА_7 проживав разом із потерпілою, перебував із нею у близьких, фактичних шлюбних відносинах, яка на теперішній час проживає на одній вулиці з місцем проживання ОСОБА_7 .

Слід враховувати, що ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків (пункт 3 частини 1 статті 177 КПК) існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Це твердження є справедливим виключно у разі, коли: (1) відповідні свідки допитані стороною обвинувачення; (2) обвинувачений знає про таких свідків; (3) їх показання є цінними саме для позиції сторони обвинувачення.

- Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема умисно не з`являючись, або невчасно з`являючись без поважних причин у судові засідання, для проведення процесуальних дій, з метою затягування судового розгляду.

- Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, встановлено, що ОСОБА_7 за місцем проживання та проходження служби характеризується незадовільно, тяжкість та характер вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, вказує на стійку антисоціальну спрямованість особистості, яка його вчинила та можливість повторюваності протиправної поведінки, у тому числі з метою продовження протиправної діяльності або ухилення від кримінальної відповідальності.

На теперішній час вказані ризики не зменшилися.

Враховуючи викладене та з урахуванням обставин, визначених ч.1 ст.178 КПК України стає очевидним, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, вказаним у клопотанні.

Згідно з п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного /обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у справі «Лабіта проти Італії» №26772/95 від 06.04.2000 року Суд також нагадує, що існування розумної підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є умовою sine qua non (те, без чого неможливо) для тривалого тримання під вартою, але через деякий час ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках Суд повинен встановити, чи інші підстави, наведені судовими органами, виправдовують подальше позбавлення свободи. У разі «відповідності» і «достатності» таких підстав Суд має також з`ясувати, чи компетентні національні органи виявили «особливу ретельність» у здійсненні провадження.

Зокрема, в справі «Білуха проти України» №33949/02 від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка підозрюваного та відповідних органів влади та ін. Також Суд зазначає, що тільки ті затримки, які сталися з вини держави (правоохоронних органів), можуть виправдати висновок стосовно недотримання вимоги «розумного строку» (п.п.61, 64).

Метою застосування запобіжного заходу є, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_7 обвинувачується саме у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому колегією суддів враховується тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому та термін покарання, який може бути призначено останньому в разі доведення його вини, що може бути підставою для наявності у обвинуваченого наміру переховуватись від суду.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що прокурором доведено необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним покладеного на нього процесуального обов`язку по явці до суду, а тому клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Згідно із положеннями ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, ч.4 ст.183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи наведене, колегією суддів не визначається в даному випадку розмір застави.

Колегія суддів враховує, що запобіжний захід обвинуваченому доцільно продовжити у виді тримання від вартою строком на 2 (два) місяці, з метою забезпечення його належної поведінки під час розгляду справи, виконання ним процесуальних обов`язків, запобіганню уникненню правосуддя.

Керуючись ст.ст.24, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 369 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України, - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з поміщенням його до гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці, тобто до 03.08.2025 включно.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та направити до гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Одеського апеляційного суду, а особам, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3