провадження № 11-сс/991/255/25
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 червня 2025 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви захисників підозрюваного ОСОБА_12 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про відвід прокурорам САП ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , -

в с т а н о в и л а:

У провадженні колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду перебуває судова справа № 991/11115/23 за апеляційними скаргами прокурора САП ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.04.2025 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання детектива НАБУ ОСОБА_14 , погодженого з прокурором САП ОСОБА_6 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_12 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

У судовому засіданні до початку розгляду апеляційних скарг по суті захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_9 заявлено відвід від розгляду судової справи № 991/11115/23 прокурорам САП ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України як на підставу для відводу, захисники зазначають, що обставинами, які викликають сумнів у неупередженості прокурорів та виключають їх участь у провадженні, є їх обізнаність щодо рішення Пленуму ЄСПЛ від 06.07.2020 р. про відмову у знятті імунітету з ОСОБА_12 , яким встановлено факт його незаконного кримінального переслідування та незаконні методи досудового розслідування. Однак, незважаючи на це, ними продовжено незаконне кримінальне переслідування ОСОБА_12 . Крім того, прокурор ОСОБА_6 у ході судового розгляду 21.08.2024 р. попри пряму заборону посилалась на рішення ЄСПЛ у справі «ТОВ «Золотой Мандарин Ойл» проти України» від 09.07.2024 р.

На переконання захисників, про системні зловживання процесуальними правами з боку НАБУ та САП свідчить рішення ЄСПЛ у справі «Ситник проти України» від 24.04.2025 р., у якому ЄСПЛ наголосив, що хоча переслідування ОСОБА_15 формально і мало легітимну мету, домінуючою була інша, прихована мета - дискредитація та усунення його з посади Директора НАБУ. Вказане рішення підкреслює, що дії та мотиви прокуратури є об`єктом пильної уваги при оцінці можливого порушення ст. 18 Європейської Конвенції з прав людини. За твердженням захисників, справа ОСОБА_12 має дзеркальні ознаки упередженості та прихованої мети з боку сторони обвинувачення, оскільки матеріали провадження містять численні докази, які за аналогією зі справою ОСОБА_15 вказують на упередженість прокурорів у справі ОСОБА_12 та наявність домінуючої «прихованої» мети, що виходить за рамки легітимного кримінального провадження.

Крім того, наголошують на політичному контексті, особистій ворожості та цілеспрямованому переслідуванні ОСОБА_12 , оскільки останній неодноразово публічно та гостро критикував методи роботи антикорупційних органів та, як наслідок, став об`єктом декількох кримінальних проваджень з боку НАБУ та САП, що свідчить про можливу помсту за його позицію та намагання «нейтралізувати» впливового критика.

За твердженням захисників, наведені обставини свідчать про обвинувальний ухил прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_13 та порушення ними положень чинного законодавства, здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва упереджено та необ`єктивно.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтримали завлений відвід.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти заявленого відводу, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначила, що ні вона, ні прокурор ОСОБА_13 не працювали в САП, коли ОСОБА_12 був народним депутатом України, а тому будь-яких політичних мотивів переслідування останнього з цих підстав у них немає. Решта доводів, наведених захисниками, по суті зводяться до їх незгоди з процесуальною позицією сторони обвинувачення. Відтак, у заяві не наведено жодних обставин, визначених ст. 77 КПК України, які б свідчили про упередженість прокурорів та були б підставою для їх відводу.

Підозрюваний ОСОБА_12 повідомлений про апеляційний розгляд у порядку, визначеному ч. 6 ст. 193 КПК України, тож розгляд заяви про відвід прокурорів здійснюється за його відсутності.

Заслухавши доводи захисників та позицію прокурора в частині заявленого відводу, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Окрім того, ч. 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Положення ст. 77 КПК України визначають перелік підстав, що виключають участь прокурора у кримінальному провадженні.

Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, на яку посилається захист в обґрунтування заяви про відвід, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто заінтересований в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Стаття 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Згідно з Керівними принципами ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куда, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п. 12, п. 13).

Таким чином, неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування та у судовому провадженні (ст. 36 КПК України), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпеченню законності (ст. 9 КПК України).

Водночас, норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Вказане дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставин, підтверджених відповідними доказами.

Перевіривши підстави, якими обґрунтована заява про відвід, враховуючи зміст ст. 77 КПК України, в якій визначені підстави для відводу прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_13 у даному провадженні, відсутні.

У відповідності до ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор виконує функцію нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Таким чином, на прокурора покладається обов`язок організації досудового розслідування, визначення його напрямів, координації проведення процесуальних дій, сприяння створенню умов для нормального функціонування слідчих, забезпечення дотримання під час кримінального провадження вимог законів України. Саме по собі вчинення чи невчинення прокурором будь-яких процесуальних дій не є підставою для висновку про його можливу упередженість.

Натомість, наведені у заяві про відвід обставини, - зокрема, щодо незаконного посилання прокурора ОСОБА_6 на рішення ЄСПЛ у справі «ТОВ «Золотой Мандарин Ойл» проти України» від 09.07.2024 р. у ході апеляційного перегляду іншої ухвали слідчого судді від 30.01.2024 р., колегія суддів не приймає, оскільки зазначені доводи не стосуються предмету апеляційного розгляду у даній справі - ухвали слідчого судді від 01.04.2025 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання детектива, погодженого з прокурором ОСОБА_6 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_12 . Що ж стосується посилання не незаконні методи досудового розслідування, то оцінку таким доводам може дати лише суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів також враховує, що на сторону обвинувачення покладено обов`язок доказування, - зокрема, винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Перевірка законності притягнення особи до кримінальної відповідальності може бути здійснена виключно шляхом дослідження матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні на предмет законності отримання інформації та відомостей, які свідчать про причетність особи до кримінального правопорушення. Остаточну оцінку доказів у кримінальному провадженні при цьому здійснює суд, а не прокурор.

З урахуванням наведеного, позиція прокурора у кримінальному провадженні при здійсненні ним повноважень процесуального керівника не може вважатися упередженістю та, відповідно, слугувати підставою для відводу, оскільки зумовлена процесуальним статусом та процесуальними повноваженнями, визначеними ст. 36 КПК України, а законність процесуальних дій (бездіяльності) прокурора, вчинених в порядку нагляду за досудовим розслідуванням, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Колегія суддів також враховує, що захистом не надано жодного доказу упередженості прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , або їх зацікавленості у результатах розгляду даної справи, як не доведено і наявності політичного контексту, особистої ворожості з боку прокурорів та цілеспрямованого переслідування ними ОСОБА_12 . Відтак, вказані доводи заяви про відвід не можуть братися до уваги.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів на вирішення даної справи або об`єктивну неможливість його участі у цьому провадженні. При цьому, будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з діями або рішеннями прокурора та оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак, тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні у їх умисній необ`єктивності, але й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні підстави стануть очевидними і для суду, який розглядає заяву про відвід.

Незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями чи бездіяльністю прокурора за умови відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про його упередженість до будь-кого зі сторін провадження, не є підставою для його відводу.

Заявлений прокурорам ОСОБА_6 та ОСОБА_13 відвід ґрунтується виключно на оціночних судженнях захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , та не містить об`єктивно підтверджених відомостей про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у їх неупередженості або підтверджують особисту зацікавленість, тоді як сама по собі незгода учасників провадження з процесуальними діями прокурорами не є підставою для їх відводу.

За наведених обставин, посилання сторони захисту у заяві про відвід на п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України відхиляються колегією суддів. Існування будь-яких інших підстав, передбачених ст. 77 КПК України, для відводу прокурорів колегією суддів також не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 81 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про відвід прокурорам САП ОСОБА_6 та ОСОБА_13 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4