Справа № 509/5731/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000833 від 21.09.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Роздільна Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У обвинуваченого ОСОБА_4 20.09.2024 року близько 22:50 години спільно з обвинуваченим ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення велосипеда марки «CrossBike АТХ 26» та велосипеда марки «AzimutSpark 29*», які були розташовані у приміщенні паркінгу будинку АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20.09.2024 року приблизно о 22 годині 59 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_5 , маючи злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, знаючи і розуміючи, що їх дії будуть не помічені, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами) строком на 30 діб, строк дії якого продовжено і який діє на теперішній час, шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщенні паркінгу будинку АДРЕСА_4 , таємно викрали: велосипед марки «CrossBike АТХ 26*», який належить ОСОБА_7 , вартістю 5575 гривень 00 копійок, та велосипед марки «AzimutSpark 29*», який належить ОСОБА_8 , вартістю 6594 гривень 77 копійок, завдавши матеріальну шкоду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на загальну суму 12169,77 гривень.

Дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав, однак заперечував вчинення даного злочину за попередньою змовою з ОСОБА_5 , пояснивши, що дійсно в той день, пізно ввечері він гуляв разом із другом обвинуваченим ОСОБА_5 , з яким спільно проживав за однією адресою. Вони відійшли далеко від дому, та в с.Лиманка в піземному паркінгу побачили велосипеди. У нього виник злочинний намір заволодіти чужим велосипедом з метою якнайшвидше дістатися додому. Реалізуючи свій намір, він заволодів велосипедом синього кольору та поїхав на ньому додому. ОСОБА_5 в цей час бачив його дії, однак вони про викредання велосипедів не домовлялись. Через декілька хвилин ОСОБА_5 наздогнав його на іншому велосипеді, та вони разом поїхали додому. Шкодує про вчинене, збитки відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.

Обвинувачений ОСОБА_5 також в судовому засіданні також свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав, заперечивши факт вчинення даного кримінального правопорушення за попередньою змовою з ОСОБА_4 . Надав показання, що з він з ОСОБА_4 працював разом та разом проживали за однією адресою. В той день у вечірній час під час прогулянки зйшли до паркінгу в с.Лиманка, ЖК "Таїровські Сади". Побачивши, як ОСОБА_4 викрав чужий велосипед, у нього також виник протиправний умисел на заволодіння велосипедом. Після чого, через декілька хвилин, він таємно викрав велосипед з паркінгу та ньому попрямував додому, наздогнавши ОСОБА_4 , вони разом поїхали на викрадених велосипедах додому. Шкодує про вчинене, збитки відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.

Захисник ОСОБА_6 під час судового розгляду заперечував факт вчинення даного кримінального правопорушення його підзахисними за попередньою змовою, вказуючи, що дану кваліфікуючи ознаку слід виключити з обвинувачення, оскільки вчинено два одиничні кримінальні правопорушення як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 , вони викрали по одному велосипеду, діючи самостійно без попередньою змови між собою. Також, при призначенні покарання обвинуваченим просив суд, застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України, призначивши обвинуваченим покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки, оскільки, на думку захисника, наявні пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття, актичне сприння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, надали відповідні заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, цивільного позову не заявлено, у зв`язку з відшкодуванням збитків шляхом повернення майна.

Судом досліджено наступні письмові докази, надані стороною обвинувачення:

- протокол огляду місця події від 21.09.2024 року та фототаблиці до нього;

- протокол огляду місця події від 25.09.2024 року;

- протоколом отримання речей та документів від 23.09.2024 року, згідно якого ОСОБА_5 добровільно видав велосипед марки "Azimut Spark 29*", чорного-червоного кольору;

- протоколом отримання речей та документів від 23.09.2024 року, згідно якого ОСОБА_10 добровільно видав велосипед марки " Cross Bike ATX 26*", чорного-синього кольору;

- протокол огляду DVD-R диску від 23.09.2024 року та відезаписи на вказаному диску з камер зовнішнього відеоспостереження, що розташовані на фасаді будинків за адресою: вул.Перлина, буд. 15 та 40, с.Лиманка, Одеська область за період часу з 23 год. 01 хв. по 23 год. 03 хв. 20.09.2024 року;

- протокол огляду DVD-R диску від 23.09.2024 року та відезаписи на вказаному диску з камер відеоспостереження паркінгу будинку АДРЕСА_5 за період часу з 22 год. 56 хв. по 23 год. 00 хв. 20.09.2024 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.09.2024 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.09.2024 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 ;

- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.09.2024 рооку велосипед марки "Azimut Spark 29*", чорного-червоного кольору;

- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.09.2024 рооку велосипед марки "Cross Bike ATX 26*", чорного-синього кольору;

- потанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.09.2024 рооку матеріальний носій DVD-R диск з відрізками відеозапису з камер відеоспостереження ОК "15 Жемчужина" з 20.09.2024 року 22:40 год. По 21.09.2024 року 01:30 год.;

- постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 27.09.2024 року;

- висновок експерта судової товарознавчої експертизи №3467 від 27.09.2024 року, згідно якого ринкова вартість, з урахуванням зносу, станом на 21.09.2024 року велосипеду "Cross Bike ATX 26*", чорного кольору з написами синього кольору, у справному стані, бувшогоу використанні та придбаного в листопаді 2023 року, становить 5575,00 грн.;

- висновок експерта судової товарознавчої експертизи №3466 від 27.09.2024 року, згідно якого ринкова вартість, з урахуванням зносу, станом на 21.09.2024 року велосипеду "Azimut Spark 29*", чорного кольору з написами червного кольору, у справному стані, бувшогоу використанні та придбаного в червні 2024 року, становить 6594,77 грн.;

Під час судового розгляду не вдалося допитати потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також свідка ОСОБА_11 , у зв`язку з їх невкою в судове засідання. В подальшому, прокурор відмовилася від їх виклику для допиту в судовому засіданні, пояснюючи відсутністю такої необхідністю, оскільки вказані особи не є очивидцями кримінального правопорушення та нічого нового на підтвердження встановлених обставин не повідомлять. Сторна захисту також не наполягаала на їх подальшому виклику.

При цьому суд зазначає, що протягом всього часу судового розгляду кримінального провадження сторонам були створені необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Вони мали рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Вказані вище протоколи слідчих дій, що покладені в основу вироку, відповідають вимогам Кодексу в частині питання їх оформлення. Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Як наслідок, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст.84 КПК України, підтверджуються обставини, регламентовані ст.91 КПК України.

Таким чином, зазначені вище письмові докази (документи) підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші істотні обставини вчинення злочину, а також наявність в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту надано не було. При цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про наявність в діях обвинувачених такої кваліфікуючої ознаки як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, суд враховує таке.

Визначення поняття співучасті дане у статті 26 Кримінального кодексу України (далі - КК). Згідно із зазначеним нормативним визначенням співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення. При цьому статтею 27 КК надане визначення видів співучасників, якими є: виконавець, організатор, підбурювач та пособник. Слід зазначити, що у пункті 24 Постанови № 10 від 06.11.2009 роз`яснено, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Крім того, ВС у постанові від 14.11.2019 (справа № 710/439/17) зазначив, що вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає з частини другої статті 28 КК, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що у постанові від 14.05.2020 (справа 405/2648/18) ВС роз`яснив, що для висновку про наявність попередньої змови групи осіб на вчинення злочину досить встановлення узгодженості їхніх дій. Зокрема, як зазначив ВС у згаданій постанові, про наявність попередньої змови групи осіб на вчинення злочину вказує узгодження співучасниками предмета злочину, місця, часу, способу вчинення та змісту функцій, які будуть здійснювати співучасники. Попередня змова може мати місце не лише в усній або письмовій формах, а й за допомогою конклюдентних дій, зокрема, безпосередньо через поведінку співучасників, яка свідчить про їх намір вчинити злочин.

У постанові від 10.12.2020 (справа 464/710/18) ВС зауважив, що домовленість на спільне вчинення кримінального правопорушення не обов`язково має відбуватися в усній чи письмовій формі, а визначається і за допомогою конклюдентних дій - поведінки, що свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети.

Що стосується показів обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не визнали своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення в частині наявності кваліфікуючої ознаки вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, то суд вважає, що зазначеним показам обвинувачених слід дати критичну оцінку, розцінивши їх як обраний метод захисту обвинувачених, з метою пом`якшити кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення - оскільки такі покази обвинувачених повністю спростовуються по справі доказами, які суд і покладає в основу вироку.

Так, згідно дослідженого протоколу огляду DVD-R диску від 23.09.2024 року та відезаписів на вказаному диску з камер відеоспостереження паркінгу будинку АДРЕСА_5 , судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 20.09.2024 року о 22 год. 55 хв. 16 сек. разом прийшли до паркінгу буд АДРЕСА_5 . Проходячи повз припарковані велосипеди на паркінгу, обвинувачені про щось розмовляли та звертали свої погляди на велосипеди, при цьому оглядались по сторонам та по пириметру приміщення. Обвинувачені зникли з поря спостереження відеокамери, яка розміщена над припаркованими велосипедами, о 22 год. 55 зв. 30 сек. В подальшому з`явились о 22 год. 56 хв. 36 сек. та зникли о 22 год. 56 хв. 36 сек. Далі, з Відео 12, вбачається, що о 22 год. 58 хв. 56 сек. (через дві хвилини) обвинувачені повернулися та обвинувачений ОСОБА_4 взяв припаркований велосипед чорно-синього кольору, перевірив його технічну справність, наявність тиску в шинах та покотив велосипед з приміщення паркінгу о 22 год. 59 хв. 15 сек. При цьому добре видно як на відстані декількох метрів від обвинуваченого ОСОБА_4 спостеігав за його діями обвинувачений ОСОБА_5 . В подальшому одразу, як ОСОБА_4 покотив викрадений велосипед, обвинувачений ОСОБА_5 , о 22 год. 59 хв. 19 сек. підійшов до іншого велосипеда чорно-червоного кольору та одразу взяв його до рук, сів на нього та виїхав на викраденому велосипеді з приміщення паркінгу о 22 год. 59 хв. 26 сек.

Отже, дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідчать про їх обізнаність у злочинних намірах один одного, наявність попередньої домовленості між собою на вчинення таких дій, які відбувались з незначним проміжком часу між діяннями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при візуальному контакті між обвинуваченими, та з метою досягнення спільної мети використати викрадені велосипеди для швидшого прибуття за своїм місцем проживання, що і було спільно досягнуто обвинуваченими. Домовленості мали місце до моменту виконання об`єктивної сторони злочину. Суд вважає, що обвинувачені діяли узгоджено з метою реалізації спільного злочинного умислу на протиправне заволодіння майном потерпілих. Тому викрадення майна мають ознаку їх вчинення за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.

Таким чином, оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, дослідивши запропоновані докази, висновки експертиз, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Так, майно, яким заволоділи обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було для них чужим, адже не перебувало в їх власності чи законному володінні. Вони не мали на нього жодного права, цим майном вони заволоділи у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулося протиправно. Викрадення майна здійснювалось у відсутності потерпілих та інших осіб. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка. Дії обвинувачених характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, вони усвідомлювали, що майно, яким вони протиправно заволоділи, було для них чужим, і вони не мали права на нього. Корисливий мотив полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення вони прагнули обернути чуже майно на свою користь. В результаті цих діянь вони одержали фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном, тоді як потерпілі такої можливості були позбавлені. Таким чином, вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення є закінченим злочином.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особи винних, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом не встановлено. Під час судового розгляду даного кримінального провадження пом`якшуючі обставини, зазначені в обвинувальному акті: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження. Обвинуваченими під час судового провадження не визнавалась кваліфікуюча ознака як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб. Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні - злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочинів для потерпілих осіб, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Добровільного відшкодування збитків обвинуваченими не відбулось, оскільки повернення викрадених речей відбулось в приміщенні відділу поліції, коли обвинуваченим вже було відомо про початок досудового розслідування факту викрадення ними чужого майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 умисного тяжкого корисливого злочину, позицію потерпілих, якими не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 умисного тяжкого корисливого злочину, позицію потерпілих, якими не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Підстав для застосування положень ч.1 ст.69 КК України, суд не вбачає.

Такі покарання, на думку суду, є справедливими, а також необхідними та достатніми для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченими.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів становлять в загальному розмірі 757 грн. 28 коп., за проведення судових товарознавчих експертиз № 3466 від 27.09.2024 року та № 3467 від 27.09.2024 року (вартість кожної по 378,64 грн.), які відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжні заходи відносно обвинувачених не обиралися, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як обвинувачені своєчасно з`являлися на всі виклики суду.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 757 грн 28 коп., порівну, тобто по 378 (триста сімдесят вісім) гривень 64 копійки.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- DVD-R диски з відеозаписами з камер відеоспостереження, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - надалі зберігати при матеріалах кримінального провадження.

- велосипед марки «CrossBike АТХ 26*», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , - вважати повернутим власнику ОСОБА_7 ;

- велосипед марки «AzimutSpark 29*», який знаходиться на відповідальному зберіганні потерпілої ОСОБА_8 , - вважати повернутим власнику ОСОБА_8 ;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1