Ухвала

про залишення скарги без руху

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 463/10331/21

провадження № 51- 3021 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 травня 2025 року стосовно ОСОБА_5 ,

встановив:

ВирокомЛичаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання - 20.07.2021 року. Вирішено питання щодо речових доказів та відшкодування судових витрат.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 травня 2025 року вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_5 залишено без змін.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій стосовно ОСОБА_5 та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК.

Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (cт. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Відповідно до частини 1 статті 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

У поданій касаційній скарзі, крім іншого, потерпіла зазначила як підставу перегляду судових рішень - істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, при цьому посилається на недотримання вимог ст.22 КПК, а також те, що судом першої інстанції під час розгляду справи неодноразово порушувалися норми кримінального процесуального закону, а саме суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань потерпілої сторони про допит слідчого, відвід прокурора, про направлення запиту в банківську установу щодо наявних кредитних карток у обвинуваченого, про допит її в судовому зсіданні та допит експертів. Вказує також на необґрунтоване відхилення апеляційним судом клопотань потерпілої сторони під час розгляду справи, тому ухвалу суду апеляційної інстанції потерпіла вважає такою, яка прийнята всупереч закону, упереджено і несправедливо.

Відтак, з огляду на вимоги у скарзі потерпілої про скасування судових рішень попередніх інстанцій з вищевказаної підстави, нею не зазначено, які конкретно норми кримінального процесуального закону, крім ст. 22 КПК, було недотримано судами першої та апеляційної інстанцій, з огляду на вказані порушення, та яким чином такі порушення КПК перешкодили чи могли перешкодити судам попередніх інстанцій ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.

Твердження потерпілої про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не містять належного обґрунтування з посиланням на норми процесуального закону, які, на її переконання, були порушені.

Крім того, потерпіла посилається також на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст.414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Однак, потерпіла ОСОБА_4 не наводить у скарзі належних обґрунтувань щодо незаконності і необґрунтованості судових рішень в цій частині, а саме не зазначає того, в чому полягає явна несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання.

Відповідно до ч.6 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.

Однак до касаційної скарги потерпіла ОСОБА_4 не надала копій касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, та які мають містити її підпис згідно з вимогами ч.4 ст. 427 КПК.

Таким чином, недодержання потерпілою вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

Відповідно до статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне встановити потерпілій ОСОБА_4 строк для усунення недоліків у п`ятнадцять днів з моменту отримання ухвали про залишення поданої касаційної скарги без руху.

При повторному зверненні до суду потерпілою має бути підтверджено, що нею не пропущено цього строку.

З урахуванням наведеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 травня 2025 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3