Справа № 946/4796/25
Провадження № 1-в/946/112/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

про відмову у встановлення адміністративного нагляду

02 липня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у місті Ізмаїлі Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні подання начальника Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про встановлення адміністративного нагляду відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

I. Суть подання.

Начальник Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що після звільнення 29.10.2024 з місць позбавлення волі, ОСОБА_3 , будучи попередженим про те, що у випадку порушення ним громадського порядку відносно нього може бути встановлений адміністративний нагляд, дане попередження проігнорував, та постійно порушував громадський порядок і спокій громадян, за місцем проживання характеризується негативно, підтримує стосунки з особами, раніше судимими, які ведуть антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, та схильний до скоєння злочинів і правопорушень.

II. Позиції учасників справи.

В судове засідання представник Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином, заявою від 02.07.2025 просить справу розглянути за його відсутності у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання через сімейні обставини.

III. Встановлені судом обставини.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2021 ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України), та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. У силу ст. 71 КК України ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2020 частково приєднано до покарання три роки та вісім місяців позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_3 до відбування покарання визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та вісім місяців.

З довідки про судимість також вбачається, що ОСОБА_3 засуджений вироком від 30.09.2020 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк три роки, та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки. Крім того, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2020 ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, і згідно зі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням на строк два роки шість місяців.

29.10.2024 ОСОБА_3 звільнений з ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» на підставі звільнення від відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією діяння.

Між тим, до матеріалів справи не долучені копії вироків від 30.09.2020 та 19.11.2020, а також копія ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.10.2024 про звільнення ОСОБА_3 від призначеного судом покарання.

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями, підтримує стосунки з особами, раніше судимими, схильними до вчинення правопорушень, заходи профілактичного характеру позитивного результату не дали.

IV. Мотиви суду.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

За змістом ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавленні волі», адміністративний нагляд встановлюється терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості.

Строки погашення судимості визначені ст. 89 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 88 КК України, особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

За змістом ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон України від 18.07.2024), яким ст. 51 КУпАП була викладена у новій редакції, згідно з якою дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати слід вважати таке викрадення, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (далі НМДГ).

Так, згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК України), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 ПК України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

З 01.01.2021 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.11.2020 № 1082-IX, яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 в сумі 2270 грн.

Враховуючи вказані положення ПК України та відповідні положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.11.2020 № 1082-IX, у контексті викрадення чужого майна 2 НМДГ станом на 2021 рік складає 2270 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2021 був засуджений за вчинення 07.04.2021 таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, на суму 538, 50 грн, тобто вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМДГ, а тому до цих діянь мають застосовуватися положення ст. 5 КК України.

У зв`язку з тим, що Законом України від 18.07.2024 караність діяння, за яке ОСОБА_3 був засуджений, усунена, то він в силу ч. 1 ст. 5 КК вважається таким, що не судимий за вироком від 16.08.2021.

Оскільки до матеріалів справи не долучені копії вироків від 30.09.2020 та 19.11.2020, а також копія ухвали від 21.10.2024 про звільнення ОСОБА_3 від призначеного судом покарання, суд позбавлений можливості з`ясувати чи має він судимість за цими вироками.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що у поданні начальника Ізмаїльського РВП ГУНП слід відмовити.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавленні волі», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні подання начальника Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_3 , відмовити

2. Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1