Справа № 367/8487/25
Провадження №1-кс/367/915/2025
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2025 року місто Ірпінь

Слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000253 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України,

установив:

до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області надійшло указане клопотання, яке мотивоване тим, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000253 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, установлено, що до чергової частини відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення працівників поліції про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час перевірки документів, що надають дозвіл на керування транспортним засобом, у водія екскаватора-навантажувача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній надав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з ознаками підробки. Так, 22.07.2025 у період часу з 18:51 до 18:56, за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Котляревського, 34А, дізнавачем сектору дізнання відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київські області капітаном поліції ОСОБА_6 проведено огляд місця події, без ухвали слідчого судді, у зв`язку із наявними невідкладними випадками, а саме: врятування майна, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, у ході якого виявлено посвідчення тракториста-машиніста з ознаками підробки серії АТ №033061, виданого на ім`я ОСОБА_4 . За результатами проведення огляду вилучено указане посвідчення та поміщено до спецпакету SUD1125509. Посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 вилучено у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , мобільний номер НОМЕР_2 . Опитаний ОСОБА_4 повідомив, що придбав указане посвідчення тракториста-машиніста у 2017 році у незнайомого йому чоловіка за 20000 грн., навчання у спеціальній установі він не проходив. Постановою начальника сектору дізнання капітана поліції ОСОБА_7 від 23.07.2025 посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до вимог частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації, щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. З огляду на викладене, виникла необхідність накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 22.07.2025, проведеного в період часу з 18:51 до 18:56 того ж дня, за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Котляревського, 34А, де виявлено та вилучено посвідчення тракториста - машиніста, серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 . Зазначають, що підставою накладення арешту вищевказаного майна відповідно до частини третьої статті 170 КПК України є те, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою арешту майна відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України є збереження речових доказів, оскільки зазначене майно зберегло на собі сліди вчинення злочину, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, збереження речових доказів. У зв`язку із цим, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, прокурор просить накласти арешт на посвідчення тракториста-машиніста, серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке вилучено у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом накладення заборони на користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

У засіданні прокурор ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання, просив його задовольнити. ОСОБА_4 у засіданні повідомив, що фактично не заперечує проти задоволення клопотання, звернув увагу, що у клопотанні допущена помилка, оскільки він дізнавачу повідомляв про те, що оплачував за указане свідоцтво не 20000 грн, а 2000 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі "Смирнов проти Росії" зазначено, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення від 22.09.1994 у справі «Лемуан проти Франції» та від 10.05.2007 у справі «Кушоглу проти Болгарії»). Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди (частина друга статті 167 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (пункт 1 частини першої статті 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (пункт 2 частина перша статті 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (частина друга статті 170 КПК України).

Відповідно до абзацу 2 частини десятої статті 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (пункт 1 частини третьої статті 170 КПК України). Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (пункт 1 частини десятої статті 170 КПК України).

Під час судового розгляду не було встановлено порушення прокурором вимог статей 168, 171 КПК України.

Указане в клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а накладення арешту в даному випадку може запобігти ризикам, передбаченим абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України.

Слідчий суддя на цій стадії досудового розслідування зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладені обставини, наявні усі підстави вважати, що вилучені в ході огляду 22.07.2025 місця події речі, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000253 від 23.07.2025, в подальшому можуть бути використані як речові докази факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт майна з метою збереження речових доказів, що забезпечить дієвість розслідування у кримінальному провадженні, а тому клопотання про накладення арешту на майно слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 131, 132, 170-173, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України задовольнити.

У межах кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, накласти арешт на майно, а саме на:

посвідчення тракториста-машиніста, серії НОМЕР_1 , видане на ім`я « ОСОБА_4 », яке було вилучено у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом накладення заборони на користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.

Копію ухвали негайно вручити дізнавачу з групи дізнавачів у вказаному кримінальному провадженні та або прокурору - для звернення до виконання.

Копію ухвали негайно вручити власнику майна: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1