Номер провадження: 11-сс/813/1209/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власниці майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власниці майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.05.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000686 від 18.10.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні №0000686 від 18.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на легковий автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », сірого кольору та ключі до нього, що належить ОСОБА_7 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність правових підстав для застосування арешту автомобіля «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що вилучений під час обшуку транспортний засіб «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », сірого кольору відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України та може бути використаний для забезпечення спеціальної конфіскації майна в рамках кримінального провадження, оскільки імовірно використовувався, як засіб для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представник власниці майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги адвокат посилається на те, що автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , яка є дружиною підозрюваного ОСОБА_11 , однак вона не має відношення до кримінального провадження.

Крім того, адвокат зазначає, що вказаний автомобіль ОСОБА_7 придбала ще до укладення шлюбу, тому накладений арешт порушує її право власності.

Обґрунтовуючи безпідставність накладення арешту, адвокат також послався на те, що під час обшуку автомобіля нічого не виявлено та не вилучалось.

Окрім цього, адвокат вказує про порушення строку звернення з клопотанням про накладення арешту майна, передбаченого ч.6 ст.173 КПК, оскільки фактично автомобіль був вилучений 27.03.2025 року, а арешт накладений 29.05.2025 року.

Одночасно, представник власника майна просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в судовому засіданні слідчим суддею була оголошена лише резолютивна частина, а із текстом ухвали ОСОБА_7 ознайомилась 06.06.2025 року, після чого була подана апеляційна скарга.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Власниця майна ОСОБА_7 . У судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення не подавала. При цьому, її представник адвокат ОСОБА_8 вказав, що власниця майна обізнана про розгляд справи, однак не має можливості з`явитися в судове засідання, вважав за можливе здійснювати розгляд за її відсутності.

За наведених обставин, відповідно до ч.4 ст.405, ст.422 КПК України (далі - КПК), апеляційний розгляд проведено за відсутності власниці майна ОСОБА_7 .

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши представника власниці майна, який підтримав апеляційну скаргу, клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження та просив їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою , яка відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п.10 ч.1 ст.393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч.7 ст.173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що арешт накладено на майно, а саме автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який на праві власності належить ОСОБА_12 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених у ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник власниці майна адвокат ОСОБА_8 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Що стосується строку звернення представника власниці майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 із апеляційною скаргою, колегією суддів встановлене таке.

Відповідно до вимог ст.395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику скаржника, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Із оскарженої ухвали вбачається, що розгляд клопотання слідчим суддею здійснено 29.05.2025 року за участі представника власниці майна адвоката ОСОБА_8 .

03.06.2025 року адвокат ОСОБА_8 подав до місцевого суду заяву про видачу копії ухвали слідчого судді від 29.05.2025 року.

06.06.2025 року копію вказаної ухвали направлено на електронну адресу адвоката.

10.06.2025 року представником власниці майна подано апеляційну скаргу.

Приймаючи до уваги, встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання представника власниці майна про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апелянта, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст.2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи, СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000686 від 18.10.2024 року, за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, скоєного за наступних обставин.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , достовірно знаючи про військову агресію Збройних Сил Російської Федерації та впровадження на території України військового стану, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_15 від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено, на початку березня 2025 року у невстановленому місці, діючи з корисливих мотивів, вступили в злочинну змову.

З метою особистого збагачення ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , висловили за допомогою месенджера «Телеграм» ОСОБА_16 , незаконну вимогу про передачу їм грошових коштів в сумі 20000 доларів США, яка супроводжувалась погрозами заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприймав як реальні.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, 27.03.2025 року, близько 14:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 прибули до ресторану «Апшерон», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 20/3 на зустріч з потерпілим ОСОБА_16 .

Знаходячись в приміщенні ресторану «Апшерон», що розташований за адресою: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 20/3, ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_16 , що необхідно в цей час передати 4000 доларів США. З метою залякування потерпілого ОСОБА_16 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 задля отримання грошових коштів та доведення до нього реальності своїх погроз, у разі невиконання їхньої незаконної вимоги, продовжували погрожувати заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Вказані вимоги потерпілий ОСОБА_16 сприймав, як реальні, у зв`язку з чим прийняв рішення негайно передати грошові кошти на загальну суму 1500 доларів США, які знаходились на зберіганні у його знайомого ОСОБА_17 та зв`язався з ним за допомогою мобільного зв`язку і повідомив, що до нього підійде особа, яка повідомить заздалегідь визначене кодове слово, після отримання якого знайомий ОСОБА_17 має передати йому грошові кошти.

У свою чергу, ОСОБА_14 , за допомогою мобільного зв`язку, зв`язався зі своїм знайомим ОСОБА_18 , якого попросив під`їхати на ринок «Книжка» в м. Одесі, де його буде очікувати чоловік, який передасть йому грошові кошти, після повідомлення відповідного кодового слова, на що ОСОБА_19 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_14 погодився, оскільки ОСОБА_14 мав перед ним боргові зобов`язання.

У подальшому, ОСОБА_20 приблизно о 15:30 год. 27.03.2025 року прибув на визначене місце на ринку «Книжка» в м. Одесі, де після повідомлення відповідного кодового слова отримав від знайомого ОСОБА_16 ОСОБА_17 , 1500 доларів США, які поклав у свою кишеню та направився до ОСОБА_14 , щоб віддати йому отримані грошові кошти, але був зупинений працівниками правоохоронних органів.

У ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_11 для реалізації своєї злочинної діяльності використовував легковий автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », сірого кольору, яким пересувається по м. Одесі.

27.03.2025 року, на підставі ч.3 ст.233 КПК, до постановлення ухвали слідчим суддею, з метою врятування майна речового доказу, проведено невідкладний обшук легкового автомобіля «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », сірого кольору, який перебував в користуванні ОСОБА_11 , під час якого було вилучено зазначений автомобіль та ключі від нього.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надано дозвіл на проведення невідкладного обшуку легкового автомобіля «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », сірого кольору.

27.03.2025 року постановою слідчого вилучене в ході обшуку майно, в тому числі автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та ключі до нього, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні (а.с.46-49).

У подальшому, слідчий подав клопотання про накладення арешту на вказаний автомобіль.

15.04.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси клопотання слідчого про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків (а.с.50-53).

23.04.2025 року слідчий ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з погодженим прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Клопотання слідчого мотивоване тим, що в кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний автомобіль, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки він може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому має суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.

29.05.2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси постановлено оскаржену ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та ключі до нього, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та забезпечення спеціальної конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що вилучений під час обшуку транспортний засіб «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », сірого кольору відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України та може бути використаний для забезпечення спеціальної конфіскації майна в рамках кримінального провадження, оскільки імовірно використовувався, як засіб для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Для запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження вилученого майна, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосувати заборону його відчуження, користування та розпорядження.

Одночасно, слідчий суддя врахував, що слідчим своєчасно було подано клопотання про арешт майна, за результатом розгляду якого слідчим суддею було постановлено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години, після чого сторона обвинувачення повторно подала клопотання про арешт майна із виправленням недоліків для розгляду, тому слідчий суддя визнав поважними причинами пропуску строку повторно поданого клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги та долучені до скарги документи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказав, що вилучене в ході обшуку майно обґрунтовано визнане речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки воно має важливе значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення. Крім того, прокурор зауважив, що автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення, оскільки використовувався підозрюваним ОСОБА_11 під час вчинення злочину.

З урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає, що версія органу досудового розслідування стосовно того, що автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_7 , використовувався її чоловіком ОСОБА_11 під час можливого скоєння кримінального правопорушення за ч.4 ст.189 КК України, в якому останньому повідомлено про підозру, дійсно потребує перевірки, яку можливо забезпечити шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Апеляційний суд звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин злочину, з наявністю всіх його складових елементів, чи його не доведення, має бути перевірена в ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Колегія суддів також звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження ні слідчим суддею, ні судом апеляційної інстанції, не дається оцінка допустимості та належності доказів, а лише вирішується питання про правомірність накладення арешту на вищевказані речі.

Доводи представника власниці майна, що ОСОБА_7 придбала вказаний автомобіль ще до укладення шлюбу та не має відношення до кримінального провадження, не спростовують можливої причетності до кримінального правопорушення її чоловіка ОСОБА_11 , якому повідомлено про підозру, та можливого використання ним вказаного автомобіля під час вчинення інкримінованого злочину. Правомірність чи не правомірність дій ОСОБА_11 , його причетність чи непричетність до скоєння кримінального правопорушення, сукупність та належність доказів має бути перевірена та встановлена в ході подальшого досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який можливо використовувався під час вчинення злочину ОСОБА_11 , відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК, тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.189 КК України, він може бути речовими доказами та потребує детального дослідження в ході досудового розслідування.

Частиною 3 ст.170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності/володіння на вилучені речі завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власника/володільця, апеляційним судом також не встановлено та апелянтом не доведено.

Апеляційний суд звертає увагу апелянта, що питання про доцільність подальшого арешту на вилучене майно буде перевірено під час досудового розслідування на протязі нетривалого часу, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а володілець/власник цього майна або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК, у разі встановлення відсутності подальших підстав для арешту майна.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на вищевказаний автомобіль та ключі від нього, що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника/володільця, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, слід визнати непереконливими.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання представника власниці майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника власниці майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.05.2025 року в кримінальному провадженні в кримінальному провадженні №0000686 від 18.10.2024 року, якою накладено арешт на легковий автомобіль «Mercedes-benz C280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », сірого кольору та ключі до нього, що належить ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4