УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2025,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2025.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що слідчим управлінням ГУ НП в м. Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва та ряду інших міст України діє група осіб, які запровадили протиправний механізм незаконного переоформлення об`єктів нерухомості з використанням завідомо підроблених документів, де кінцевими власниками виступають громадяни України та рф. Вказані реєстраційні дії здійснюються окремими нотаріусами та державними реєстраторами, які координують свої дії із невстановленими посадовими особами Міністерства юстиції України та незаконно вносять зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Встановлені факти незаконної перереєстрації об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які перебували у приватній власності громадян російської федерації.

Окрім того, вказана група осіб, продовжує пошук об`єктів нерухомості де власниками є громадяни рф та рб та готують відповідні підроблені документи з метою перереєстрації нерухомого майна та його подальшої реалізації.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі підробленої довіреності (бланк НРС 108431) посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , від 11.01.2022 виданої від імені ОСОБА_10 , який перебуває за межами території України, здійснив продаж квартири за адресою: АДРЕСА_2 громадянці України ОСОБА_11 . Договір купівлі-продажу №1568 від 09.12.2024 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 .

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_13 не мав змоги надати ОСОБА_8 довіреність від 11.01.2022 року посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .

Таким чином, встановлені об`єктивні обставини, що у своїй сукупності підтверджують факти того, що відносно майна а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту: 101, яка на праві приватної власності зареєстрована за громадянкою України ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , вчиняються активні дії щодо їх незаконного переоформлення та подальшого перепродажу, тобто зазначене нерухоме майно піддається незаконному протиправному впливу та є об`єктом кримінально протиправних дій.

30.06.2025 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом вказаного майна, оскільки воно являється предметом кримінально протиправних дій.

З метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання з метою забезпечення арешту майна, в силу ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе здійснити без повідомлення власника майна.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів вбачається, що слідчим управлінням ГУ НП в м. Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

30.06.2025 слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_14 винесено постанову про визнання речовим доказом у вказаному кримінальному провадженніквартири за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту: 101, яка на праві приватної власності зареєстрована за громадянкою України ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , оскільки вказане нерухоме майно являється об`єктом кримінально протиправних дій.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що майно, зазначене у клопотанні прокурора - цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу у даному кримінальному провадженні, є всі правові підстави для накладання арешту із забороною відчуження та розпорядження об`єктом нерухомого майна, з метою забезпечення їх збереження як речових доказів.

При цьому, відповідно до положень ч.12 ст.170 КПК України - не допускається заборона використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Крім того, слідчий суддя не знаходить у висновках прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2025,

- задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту: 101, яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , без заборони використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя