Провадження № 1-кс/752/6479/25
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділення № 3 СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого у кримінальному провадженні №0002372 від 29.07.2025р.,

В С Т А Н О В И В:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого відділення №3 СВ Голосіївського УП ГШУ НП у м. Києві ОСОБА_6 ,, погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002372 від 29.07.2025р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання зазначено, що СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 29.07.2025р. до ЄРДР за №0002371 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві надійшли заяви щодо пошкодження шляхом підпалу транспортного засобу Mitsubishi Pajero та релейної залізнодорожньої шафи, що мало місце в період часу з 26.07.2025 по 28.07.2025 на території Голосіївського району міста Києва.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26 липня 2025 року, у громадянина України ОСОБА_5 , якому було достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, виник злочинний умисел на вчинення в умовах воєнного стану підпалів, спрямованих на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення з метою ослаблення держави (диверсію).

Надалі в невстановлені досудовим розслідуванням місці, спосіб та час, але не пізніше 26.07.2025, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, вступив в злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою. Зокрема під час спілкування через засоби зв`язку (месенджер) невстановлена досудовим розслідування особа запропонувала ОСОБА_5 вчинити підпал релейної залізнодорожньої шафи за грошову винагороду. У свою чергу ОСОБА_5 , розуміючи важливість народногосподарського та оборонного значення даного об`єкту, особливо в період дії воєнного стану, погодився вчинити даний злочин за грошову винагороду.

Після цього, ОСОБА_5 з метою реалізації спільного злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, 26.07.2025 приблизно о 12 год. 55 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території Голосіївського району міста Києва, з метою підшукання засобу для полегшення вчинення злочину, зайшов до магазину «Романтик», який розташований за адресою: м. Київ, просп. Науки, 36 А, де придбав дві пляшки органічного розчинника «Уайт-Спірит», який є легкозаймистою речовиною.

Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи виконання спільного умислу, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки на бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 20 год.

30 хв. 28.07.2025, прибув до залізничних колій на перегоні між станціями «Київ-Деміївський» - « Петро-Кривоніс » (GPS координати 50.3626108, 30.5463417), де виявив релейну залізнодорожню шафу вхідного світлофору «Н» станції « Петро-Кривоніс ».

Продовжуючи реалізацію спільного, раніше виниклого злочинного умислу, ОСОБА_5 повідомив про виявлену використовуючи раніше підшуканий засіб для полегшення вчинення кримінального правопорушення, тобто дві пляшки органічного розчинника «Уайт-Спірит», який є легкозаймистою речовиною, облив останнім релейну залізнодорожню шафу вхідного світлофору «Н» станції « Петро-Кривоніс » на перегоні між станціями «Київ-Деміївський» - « Петро-Кривоніс » (GPS координати 50.3626108, 30.5463417) та використовуючи сірники, здійснив висічення іскри та подальший підпал даної релейної шафи, яка має важливе народногосподарське та оборонне значення.

Згідно інформації від АТ «Укрзалізниця», релейна залізнодорожня шафа вхідного світлофора «Н» станції «Петро-Кривоніс» на перегоні між станціями «Київ-Деміївський» - « Петро-Кривоніс » відноситься до критичної інфраструктури держави. Дана релейна шафа безпосередньо впливає на безпеку руху поїздів та інтервальне регулювання руху поїздів, що забезпечує переміщення вантажів оборонного та народногосподарського значення. У разі її знищення є пряма загроза життю та здоров`ю пасажирів, знищення або пошкодження вантажів та рухомого складу.

Свої вищевказані дії ОСОБА_5 фіксував на відеокамеру мобільного телефону. Після цього про виконані дії ОСОБА_5 проінформував невстановлену досудовим розслідуванням особу, отримавши від останньої грошові кошти.

При цьому ОСОБА_5 було достовірно відомо про те, що вказані дії спрямовані на пошкодження в умовах воєнного стану об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, а також наслідки вчинення такого підпалу.

Крім того, маючи намір продовжити свою протиправну діяльність, діючи повторно, з корисливих мотивів, у не встановлені досудовим розслідуванням місці, спосіб та час, але не пізніше 28.07.2025, ОСОБА_5 вступив в злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою. Зокрема під час спілкування через засоби зв`язку (месенджер) невстановлена досудовим розслідування особа запропонувала ОСОБА_5 вчинити підпал транспортного засобу, який використовується Збройними силами України для виконання покладених на них обов`язків щодо забезпечення стримування збройної агресії проти України та відсічі її. У свою чергу ОСОБА_5 , розуміючи важливість народногосподарського та оборонного значення даного об`єкту, особливо у період дії воєнного стану, погодився вчинити даний злочин за грошову винагороду.

Після цього, ОСОБА_5 з метою реалізації спільного злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, 28.07.2025 приблизно о 10 год. 30 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території Голосіївського району міста Києва, з метою підшукання засобу для полегшення вчинення злочину, зайшов до магазину «Романтик», який розташований за адресою: м. Київ, просп. Науки, 36 А, де придбав дві пляшки органічного розчинника «Уайт-Спірит», який є легкозаймистою речовиною.

Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи виконання спільного умислу, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки на бажаючи їх настання, 28.07.2025 приблизно о 11 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до буд. 62 по просп. Науки, що у м. Києві, де виявив автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Pajero», пофарбований у камуфляж, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжуючи реалізацію спільного, раніше виниклого злочинного умислу, ОСОБА_5 , використовуючи раніше підшуканий засіб для полегшення вчинення кримінального правопорушення, тобто дві пляшки органічного розчинника «Уайт-Спірит», який є легкозаймистою речовиною, облив останнім передню частину автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Pajero», пофарбований в камуфляж, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням засіб, здійснив висічення іскри та подальший підпал даного автомобіля, вважаючи, що він має важливе народногосподарське та оборонне значення.

Свої вищевказані дії ОСОБА_5 фіксував на відеокамеру мобільного телефону. Після цього про виконані дії ОСОБА_5 проінформував невстановлену досудовим розслідуванням особу.

При цьому ОСОБА_5 був впевнений у тому, що вказані дії спрямовані на пошкодження в умовах воєнного стану об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, а також наслідки вчинення такого підпалу.

30.07.2025 року о 21:14 год., ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

30.07.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

У клопотанні зазначається, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 113 КК України, підтверджується сукупністю доказів, доданими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник заперечив проти застосуванян запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників процесу, оцінивши всі обставини, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, Слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002372 від 29.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

З клопотання слідчого та доданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 113 КК України.

30.07.2025 року о 21:14 год. ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

30.07.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суд з прав людини від 21.04.2011року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» під терміном «обгрунтована підозра» необхідно розуміти, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У рішенні №14310/88 від 23.10.1994 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обгрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, долучені до клопотання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, приходить до висновку про обгрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчиненні кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглянувши питання існуючих ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне.

Ризик переховування від правосуддя слідчий суддя оцінює у світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_5 , (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, в сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 113 КК України.

Покарання, зокрема, у вигляді позбавлення волі на значний строк або довічне позбавлення волі, яке може бути призначене відносно ОСОБА_5 у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Щодо ризику впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якої суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання потерпілого і свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. Вказане доводить, що можливість впливу на свідків є досить ймовірною.

Так само слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, є доведеним стороною обвинувачення.

Ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, є недоведеним, а тому не може бути покладений в основу даного судового рішення.

Беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, аналізуючи наведене в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищеназваним ризикам і тому слідчий суддя вважає за необхідне обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Отже, на даному етапі лише такий вид запобіжного заходу зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором, що виключає собою можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, у межах строку досудового розслідування, тобто до 27 вересня 2025 року до 21:14 год включно, без альтернативи внесення застави.

3. Початком відліку строку дії запобіжного заходу вважати з моменту фактичного затримання, тобто з 30.07.2025 р.

4. Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та оголошено в приміщенні суду протягом 5 діб.

5. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1