Справа № 307/3279/25
Провадження № 1-кс/307/556/25
УХВАЛА
29 серпня 2025 року м.Тячів
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введеннявоєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введеннявоєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою та в групі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи умисно, з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, під час дії воєнного стану, який введено в Україні указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 КонституціїУкраїни, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (з подальшим продовженням Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, взяв участь у організації спроби незаконного перетину кордону України громадян України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , а саме: 28 серпня 2025 року, ОСОБА_5 отримав вказівку від невстановленої досудовим розслідуванням особи, їхати в с. Красна Тячівського району, де на нього мали очікувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, поза офіційними пунктами пропуску та яких він мав супроводити до місця незаконного переправлення через Державний кордон України, за що ОСОБА_5 в подальшому, у разі успішного перетину вказаними особами Державного кордону України мав отримати грошові кошти в сумі 1500 доларів США як винагороду за свої послуги.
Слідчий вказує, що 28 серпня 2025 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_5 на своєму автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 приїхав в с.Красна до вул.Миру, де на нього вже очікували ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими він попередньо зв`язався через месенджер «Watsap» та які за отримання послуги щодо незаконного переправлення їх через Державний кордон України мали сплатити по прибуттю на територію Чеської Республіки, невстановленій особі по 2000 доларів США кожен. Вказані особи за вказівкою ОСОБА_5 сіли до салону його автомобіля, де під час руху останній почав їх інструктувати з приводу того як буде відбуватися їх незаконне переправлення через Державний кордон України, надавав поради та вказівки наголосив, що вкаже на місце безперешкодного перетину кодону.
Під час руху ОСОБА_5 , вказав, щоперетин буде відбуватися в селищі Великий Бичків Рахівського району, проте, коли вони близько 17 години приїхали до селища, то з`ясувалося, що паркан на кордоні занадто великий і ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зможуть його подолати, тоді ОСОБА_5 зателефонував невстановленій досудовим розслідуванням особі, отримав вказівку їхати до с. ГрушовоТячівського району, де мав сприяти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у спробі незаконного перетину Державного кордону України, мав вказати їм місце перетину кордону поза офіційними пунктами пропуску.
28 серпня 2025 року, близько 19 години, ОСОБА_5 на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в с.Грушово до польової дороги між пограничними знаками №276 та №277, де знаходячись на території, що прилягає до берега річки Тиса, приблизно на відстані 400 метрів від кордону з Республікою Румунією, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , були викриті працівниками СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області спільно з працівниками ПОРВ (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , безпосередньо під час спроби незаконного перетину Державного кордону України поза офіційними пунктами пропуску.
Прокурор будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився.
Слідчий в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Підозрюваний, ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про арешт майна.
Власники майна, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання про арешт майна та просили вилучене майно їм повернути.
Заслухавши слідчого, власників майна, розглянувши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
З протоколу огляду місця події, проведеного 28.08.2025 року у період часу з 20 год. 15 хв. по 22 год. 20 хв., вбачається, що огляд було проведено в с. Грушово, об`єктом огляду являється відрізок дороги в с. Грушово неподалік 276 прикордонного знаку (а.с.8-11).
Вивчивши клопотання, перевіривши надані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, на які слідчий посилається в підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що таке підлягає до задовлення, виходячи з наступних підстав.
Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 376 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час проголошення повного тексту ухвали 2 вересня 2025 року о 8 год. 40 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1