КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/785/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого лікарем -наркологом в ТОВ «Центр адиктологічної медицини» , громадянина України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 320, ч.ч. 2, 3 ст. 321 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 рокузадоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Отримувач: ТУДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р: UA 1012089 та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження, і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інший документ, що дає право на виїзд з України.

Визначено дату закінчення дії ухвали в частині покладення обов`язків 09.01.2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційні скарги, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року у справі № 760/29555/24 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді застави та в задоволенні клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, капітана поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 відмовити.

В обґрунтування апеляційних скарг апелянт посилається на те, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва про обрання запобіжного заходу є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки вона була постановлена в порушення вимог кримінально - процесуального законодавства, допущена неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінально процесуального законодавства.

Зазначає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , взагалі не з`ясував дані про майновий стан підозрюваного, чи є такий розмір застави для підозрюваного помірним.

Захисник посилається на те, що ОСОБА_7 необґрунтовано підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, в той же час суд ніяким чином не обґрунтував чому саме такий розмір застави застосовується до підозрюваного ОСОБА_7 , чому суд вважає, що він є помірним для підозрюваного.

Апелянт зазначає, що відповідно до довідки з місця роботи ОСОБА_7 , його середня місячна заробітна плата за останні 6 місяців до утримання податків складає 12 346 грн.

Отже застосування до ОСОБА_7 застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 60 560 грн. є непомірним для підозрюваного.

Також зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання у Києві, має постійну роботу, на якій працює з 2019 року, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має вищу медичну освіту за спеціалізацією лікар нарколог та лікар психіатр.

Захисник вважає, що в порушення вимог ст. 194 КПК України судом не було взято до уваги докази, надані стороною захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 .

А саме не було взято до ували лист ТОВ «Центр адиктологічної медицини», що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були пацієнтами медичного центру ТОВ «Центр адиктологічної медицини» на час прийому їх лікарем ОСОБА_7 , що підтверджується даними з інформаційної системи соціально значущих хвороб, розпорядником якої є Центр громадського здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я.

В оскаржуваній ухвалі суду взагалі не викладена позиція сторони захисту щодо клопотання, а стислий виклад заперечень не відображає суті, характеру озвучених та викладених письмово, а також приєднаних до матеріалів провадження заперечень.

Адвокат у скарзі посилається на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції захист наполягав на тому, що відсутня саме обґрунтована підозра.

Вказує, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу обґрунтовано тим, що у рамках кримінального провадження зібрано достатньо доказів, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст. 320 КК України, ч.ч. 2, 3 ст. 321 КК України, а саме порушення встановлених правил відпуску наркотичних засобів, вчинене повторно ч. 1 ч.2 ст. 320 КК України та в порушення встановлених правил відпуску сильнодіючих лікарських засобів, вчинене повторно ч. 2, 3 ст. 321 КК України.

Кваліфікуючою ознакою цього злочину є дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, або якщо предметом таких дій були отруйні чи сильнодіючі речовини, що не є наркотичними або психотропними чи їх аналогами, або отруйні чи сильнодіючі лікарські засоби у великих розмірах.

Так, ОСОБА_7 органом досудового слідства підозрюється в порушенні встановлених правил відпуску наркотичних засобів та порушенні встановлених правил відпуску наркотичних засобів, вчиненомуповторно, а також у порушенні встановлених правил відпуску сильнодіючих лікарських засобів та порушенні встановлених правил відпуску сильнодіючих лікарських засобів, вчиненомуповторно.

Підозра обґрунтована тим, що "реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , 31 травня 2024 року приблизно об 13:00 год., перебуваючи на робочому місці в службовому кабінеті ТОВ "Центр адиктологічної медицини", що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Р. Шухевича, 2-а, здійснюючи прийом пацієнта ОСОБА_11 (особи, яка залучена до конфіденційного співробітництва), достовірно знаючи, щоостанній отримує зазначене лікування в іншому закладі охорони здоров`я, призначив до видачі пацієнту ОСОБА_11 (особи, яка залучена до конфіденційного співробітництва) лист призначень препаратів, 1 пластинку з таблетками в кількості 10 шт. "Зопіклон", що містить у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб "зопіклон", 1 пластинку з таблетками кількістю 10 шт. "Димедрол", що містить у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб "Дифенгідрамін (димедрол)" та 2 пластинки з таблетками загальною кількістю 20 шт. наркотичного препарату "Метадон ЗН", що містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон), отримавши при цьому від пацієнта ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 670 грн.

Як окремі епізоди вчинення цього злочину з кваліфікуючою ознакою повторність орган досудового слідства підозрює ОСОБА_7 у повторному прийомі громадянина ОСОБА_11 11.06.2024 року, 13.06.2024 року, 21.06.2024 року, а також здійснення прийому 28.08.2024 року та 30.08.2024 року іншого пацієнта, а саме громадянки ОСОБА_12 так само "достовірно знаючи, що остання отримує зазначене лікування в іншому закладі охорони здоров`я повторно призначив до видачі пацієнтці ОСОБА_12 (особи, яка залучена до конфіденційного співробітництва), лист призначень препаратів, 1 пластинку з таблетками кількістю 10 шт "Зопіклон", що містить у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб "зопіклон", 1 пластинку з таблетками кількістю 10 шт. "Димедрол", що містить у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб "дифенгідрамін" (димедрол)" та 2 пластинки з таблетками загальною кількістю 20 шт. наркотичного препарату "Метадон ЗН", що містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон), отримавши при цьому від пацієнтки грошові кошти в сумі 600 грн.

Захисник вказує, що ключовий висновок слідства, що ОСОБА_7 достовірно знав, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримують зазначене лікування в іншому закладі охорони здоров`я, здійснив призначення та відпуск наркотичних засобів не просто не підтверджується жодним доказом, доданим слідством до клопотання, а навпаки спростовується доказами, наданими стороною захисту, та доказами, доданими до клопотання.

Дана підозра є незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_7 працює у медичному центрі ТОВ "ЦЕНТР АДИКТОЛОГІЧНОЇ МЕДИЦИНИ" на посаді лікаря- нарколога з 15.11.2019 року по теперішній час та на посаді лікаря - психіатра з 01.05.2021 року по теперішній час.

Захисник вказує, що ТОВ "ЦЕНТР АДИКТОЛОГІЧНОЇ МЕДИЦИНИ" має ліцензію на здійснення медичної практики, виданої Міністерством охорони здоров`я 08 квітня 2010 року серії АВ № 539008, та ліцензію на право здійснення господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а саме на придбання, зберігання, перевезення, використання, знищення наркотичних засобів (списку 2 таблиці ІІ та списку 1 таблиці ІІІ) переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Ні медичний центр ТОВ «ЦЕНТР АДИКТОЛОГІЧНОЇ МЕДИЦИНИ",ні лікарі центру не здійснюють відпуск наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів, лікарі,у тому числі ОСОБА_7 , як лікар медичного центру, під час прийому пацієнтів, які проходять замісну підтримуючу терапію здійснює призначення пацієнтам лікарських засобів, що відносяться до наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів та використання у своєї діяльності наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів відповідно до листа призначення шляхом забезпечення пацієнта даними лікарськими засобами для проведення замісної підтримуючої терапії в умовах стаціонару на дому або амбулаторно.

Відповідно до п. 27 Порядку придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров`я, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 травня 2013 року № 333 хворі, які отримують лікування в амбулаторних умовах, у тому числі в умовах створеного стаціонару вдома, забезпечуються препаратами наркотичних засобів, психотропними речовин і прекурсорів лікувально - профілактичним закладом або за рецептом у фармацевтичних (аптечних) закладах в обсягах, що не перевищують десятиденної потреби, а під час надання паліативної та хоспісної допомоги - що не перевищують тридцяти денної потреби.

Отже органом досудового слідства невірно визначені дії лікаря ОСОБА_13 як відпуск наркотичних засобів, оскільки ст. 320 КК України відрізняє такі дії як відпуск та використання.

При цьому, ст. 321 КК України взагалі не передбачає кримінальної відповідальності за порушення правил використання сильнодіючих лікарських засобів.

Як встановлення факту порушення правил виробництва, виготовлення, зберігання, обліку, відпуску, розподілу, торгівлі, перевезення, пересилання чи використання наркотичних засобів (ст. 320 КК України) орган досудового слідства вважає той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 , здійснюючи прийом пацієнтів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що останні отримують зазначене лікування в іншому закладі охорони здоров`я, здійснив призначення та відпуск наркотичних засобів.

На думку захисника, дане твердження досудового слідства є необґрунтованим, не підтверджується жодним доказом та спростовується наданими стороною захисту матеріалами.

Крім зазначеного, захисник ОСОБА_6 у поданих апеляційних скаргах посилається на те, що під час розгляду клопотання в судді 22.11.2024 року суд взагалі не досліджував письмові докази, які додані до клопотання та надані стороною захисту, що є порушенням вимог статті 23 КПК України в частині безпосереднього дослідження доказів судом.

Також, в порушення вимог ст. 194 КПК України судом не було встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , не було встановлено достатність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, не було встановлено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що 22 листопада 2024 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 .

Повний текст ухвали було проголошено судом 28 листопада 2024 року, на проголошенні повного тексту ухвали ні захисник ні підозрюваний присутні не були.

При цьому, повний текст ухвали захисник отримав на електронну адресу 02.12.2024 року.

Отже в зв`язку з тим, що 22 листопада 2024 року було проголошено лише вступну та регулятивну частину ухвали суду, а повний текст проголошено 28.11.2024 року та надіслано захисту 02.12.2024 року, захист не зміг підготувати апеляційну скаргу в строки, передбачені ст. 394 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити з наведених у них підстав, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000993 від 11.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 320, ч.ч. 2, 3 ст. 321 КК України.

11.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 320, ч.ч. 2, 3 ст. 321 КК України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 підозрюється у порушенні встановлених правил відпуску сильнодіючих лікарських засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 321 КК України, та у порушенні встановлених правил відпуску наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, та у порушенні встановлених правил відпуску сильнодіючих лікарських засобів, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321 КК України, а також у порушенні встановлених правил відпуску наркотичних засобів, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 320 КК України.

19.11.2024 року (клопотання датоване 15.11.2024 року) заступник начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітан поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що підставами підозрювати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є зібрані в кримінальному провадженні докази, а саме:

- рапорт о/у УСР в м. Києві ДСР НП України про виявлення кримінального правопорушення ОСОБА_14 ;

- покази свідка ОСОБА_12 від 28.08.2024 та 30.08.2024 року;

- покази свідка ОСОБА_11 від 31.05.2024, 11.06.2024, 13.06.2024 та 21.06.2024 року;

- протоколи про використання заздалегідь ідентифікованих засобів ОСОБА_11 від 31.05.2024, 11.06.2024, 13.06.2024 та 21.06.2024 року;

- протоколи про використання заздалегідь ідентифікованих засобів ОСОБА_12 від 28.08.2024 та 30.08.2024 року;

- протоколи за результатами негласної(слідчої) розшукової дії - аудіо-, відео контролю особи від 02.09.2024, 19.09.2024 року;

- протоколи за результатами проведення негласної(слідчої) розшукової дії - контролю за вчиненням злочину, у формі оперативної закупки від 02.09.2024, 19.09.2024 року;

- протоколи огляду місця події від 31.05.2024, 11.06.2024, 13.06.2024 та 21.06.2024 28.08.2024, 30.08.2024 року;

- висновки експерта КНДЕКЦ МВС України від 23.10.2024, 02.10.2024. 23.09.2024, 04.10.2024, 23.09.2024, 23.10.2024 року;

- інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий зазначав, що у органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив нетяжкі кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 320, ч.ч. 2, 3 ст. 321 КК України, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вказував на те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді застави, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КІІК України, та які вказують на те, що підозрюваний може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Більш м`які запобіжні заходи, застосовані до підозрюваного ОСОБА_7 , нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити інформацію, що має значення для органу досудового розслідування, іншим чином перешкоджати розслідуванню кримінального провадження.

З огляду на наведене, у поданому клопотанні слідчий просить суд застосувати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді застави в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження, і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду; не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інший документ, що дає право на виїзд з України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 рокузадоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Отримувач: ТУДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р: UA 1012089 та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження, і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інший документ, що дає право на виїзд з України.

Визначено дату закінчення дії ухвали в частині покладення обов`язків 09.01.2025 року включно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 320, ч.ч. 2, 3 ст. 321 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Так, відповідно до матеріалів провадження обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджують зібрані в кримінальному провадженні докази, а саме:

- рапорт о/у УСР в м. Києві ДСР НП України про виявлення кримінального правопорушення ОСОБА_14 ;

- покази свідка ОСОБА_12 від 28.08.2024 та 30.08.2024 року;

- покази свідка ОСОБА_11 від 31.05.2024, 11.06.2024, 13.06.2024 та 21.06.2024 року;

- протоколи про використання заздалегідь ідентифікованих засобів ОСОБА_11 від 31.05.2024, 11.06.2024, 13.06.2024 та 21.06.2024 року;

- протоколи про використання заздалегідь ідентифікованих засобів ОСОБА_12 від 28.08.2024 та 30.08.2024 року;

- протоколи за результатами негласної(слідчої) розшукової дії - аудіо-, відео контролю особи від 02.09.2024, 19.09.2024 року;

- протоколи за результатами проведення негласної(слідчої) розшукової дії - контролю за вчиненням злочину, у формі оперативної закупки від 02.09.2024, 19.09.2024 року;

- протоколи огляду місця події від 31.05.2024, 11.06.2024, 13.06.2024 та 21.06.2024 28.08.2024, 30.08.2024 року;

- висновки експерта КНДЕКЦ МВС України від 23.10.2024, 02.10.2024. 23.09.2024, 04.10.2024, 23.09.2024, 23.10.2024 року;

- інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому злочинів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 320, ч.ч. 2, 3 ст. 321 КК України.

Крім того, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому злочинів, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), слідчий суддя виходив із того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , передбачає, зокрема за найтяжче, передбачене ч. 3 ст. 321 КК України, позбавлення волі на строк до п`яти років, що згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Таким чином, тяжкість покарання, сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

При перевірці наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), слідчим суддею враховано встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Такий незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення, так і свідків, які можуть надати показання щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою.

Аналізуючи наведені прокурором твердження, слідчий суддя дійшов висновку, що враховуючи характер вчинення кримінальних правопорушень, знайомства підозрюваного зі свідками, ОСОБА_7 цілком ймовірно може мати на них вплив.

Таким чином, ризик ймовірного вчинення ОСОБА_7 дій,направлених на незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, слідий суддя обґрунтовано вважав доведеним.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді застави щодо ОСОБА_7 .

При цьому, на думку колегії суддів, слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного та конкретні обставини інкримінованих йому злочинів, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його матеріальним станом, та у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 і запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на думку колегії суддів, є обґрунтованим, та підстав для висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу у кримінальному провадженні, визначення застави в іншому розмірі чи відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбаченихпередбачених ч.ч. 1, 2 ст. 320, ч.ч. 2, 3 ст. 321 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційних скаргах про відсутність в діяннях ОСОБА_7 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 320, ч.ч. 2, 3 ст. 321 КК України, зокрема суб`єктивної та об`єктивної сторони злочину, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Наведені в апеляційних скаргах доводи про недоведеність вказаних у клопотанні ризиків ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, та дані про особу підозрюваного.

При цьому, відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. Отже, той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Посилання захисника на процесуальну поведінку підозрюваного, саме по собі не забезпечує впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного.

Посилання апелянта на відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце роботи та проживання, має міцні соціальні зв`язки, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого при визначенні розміру застави, при цьому не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді застави.

Слід зауважити, що застосування запобіжного заходу не є видом покарання, а виключно превентивним процесуальним механізмом, спрямованим на забезпечення законності та запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід, керується виключно критеріями обґрунтованості підозри, ступеня ризику ухилення від правосуддя, можливості впливу на слідство або вчинення нових правопорушень. Жодні інші фактори, зокрема репутаційний аспект чи минулі заслуги особи, не можуть самі по собі слугувати обґрунтуванням для пом`якшення запобіжного заходу, або відмови в застосуванні такого, якщо наявні ризики, які виправдовують його застосування.

Доводи апеляційних скарг про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_7 , є необґрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов вірного висновку, що застава саме у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави є співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками, особою підозрюваного, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, та можливості застосування щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційної скарги захисника, строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді в частині покладення процесуальних обов`язківзакінчився 09.01.2025 року.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.05.2019 року у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

Враховуючи те, що рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, апеляційні скарги захисника з викладеними в них доводами задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4