ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1790/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

проводячи підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000461, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

28.05.2025 року між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості.

Сторони узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Учасники кримінального провадження підтримали зазначену угоду та просили її затвердити.

Розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості укладену 28.05.2025 року між прокурором ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про необхідність відмовити у її затвердженні із наступних підстав.

У відповідності до п. 1 та п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, чи умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості слід констатувати, що угода в частині покарання, яке запропоновано призначити ОСОБА_3 , суперечить вимогам ст.ст. 50,65 КК України та умови угоди в цій частині не відповідають інтересам суспільства.

Так, у відповідності до ст. 12 КК України, злочин, передбачений: ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України є тяжким злочином, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5 років до 8 років.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України - незакінчений замах на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_3 , відносяться до правопорушень проти основ національної безпеки України та є злочинами з підвищеною суспільною небезпекою, а в час збройної агресії РФ проти нашої держави, суспільна небезпека зазначеногор кримінального правопорушення збільшується у рази.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення покарання із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України, за вчинення кримінального правопорушення із описаним вище ступенем суспільної небезпеки, без детального дослідження мотиву і мети його вчинення, без прискіпливого аналізу інформації щодо особи обвинуваченого, характеризуючих документів, перевірки щирості та дієвості каяття і визнання вини не буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Навпаки, призначення покарання, зі звільненням від нього з випробуванням, при конкретних обставинах справи, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, в умовах ведення РФ проти нашої держави, в тому числі і інформаційної війни, може породити сумніви у невідворотності справедливого покарання, а як наслідок і сприяти вчиненню подібних злочинів.

Також угода про визнання винуватості в частині покарання ОСОБА_3 не відповідає інтересам суспільства, оскільки під час дії воєнного стану внаслідок збройної агресії РФ проти нашої держави та її наслідків у виді численних жертв, як серед цивільних так і військивих, вимушеного переселення наших громадян, руйнування економіки, житла, критичної інфраструктури і т.п., у суспільства є запит на справедливе покарання осіб причентих до військових та воєнних злочинів, та зокрема та злочинів проти основ національної безпеки України.

Також варто зазначити, що в обвинувальному акті та угоді, як пом`якшуючі покарання обставини зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, однак жодних обставин, які би підтверджували те, що каяття ОСОБА_3 дійсно має місце, та воно є щирим і дієвим не зазначено, як і не зазначено якими саме діями ОСОБА_3 активно сприяв розкриттю злочину.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.314, 468-476 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У затвердженні угоди від 28.05.2025 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: