12 вересня 2025 року Єдиний унікальний № 501/5367/24 Провадження № 1-кп/501/63/25
ВИРОК

Іменем України

12 вересня 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області

в складі: головуючого ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чорноморську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 від 24 листопада 2024 року , відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівську, громадяни України,за національністю українця, має середню освіту , не одружений , офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень ,передбачених ч.1 ст.125, ч1. ст. 296 Кримінального кодексу України

участь у справі приймали : прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

Стислий виклад обставин обвинувачення ,визнаний судом доведеним.

23 листопада 2024 року біля 09:00 години ОСОБА_3 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 під час перевірки документів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та ДОП ВП №1 ОРУП№2 ГУНП в Одеській області діючи умисно , та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та їх наслідки дістав з лівої кишені куртки газовий балончик із надписом «PEPPER КО», який містив хімічну речовину сльозогінної та дратівливої дії, і використовуючи його шляхом розпилення в обличчя ОСОБА_5 ,наніс останньому хімічний опік 1-го ступеня обох очей.

Дані ушкодження відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Крім того,23 листопада 2024 року приблизно о 09:05 год. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою вул. Садова 2 в м. Чорноморську Одеської області грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи умисно, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування нормами поведінки в суспільстві, взявши до рук молоток, який був у нього в сумці підійшов до службового автомобілю марки «RENO DASTER » державний реєстраційний номер НОМЕР_1 працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 та,не реагуючи на зауваження сторонніх осіб щодо припинення своїх протиправних хуліганських дій, не звертаючи уваги, що в салоні автомобілю знаходиться водій ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, наніс декілька ударів по вище вказаному службовому автомобілю , в результаті яких розбив лобове скло, скло водійських дверей, задні та передні двері із лівої сторони.

Після втручання працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 та ДОП ВП № 1 ОРУП № 2 протиправні хуліганські дії ОСОБА_3 було припинено.

Вказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1

ст. 125 Кримінального кодексу України як умисне легке тілесне ушкодження; ч.1 ст. 296 Кримінального кодексу України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою

зухвалістю.

Позиція учасників судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у інкримінованих йому діяннях не визнав та пояснив, що 23 листопада 2024 року біля 9:00 години він їхав з дачі додому . До цього йому зателефонувала мати та повідомила ,що він має купити продукти харчування на ринку . Зробивши покупку пішов їх віднести додому. Проходячи по АДРЕСА_2 під`їхала машина «RENO », з неї вийшов хлопець та став його питати про його дані. Він відповів ,що його дані в ТЦК та пішов далі. Проте, автомобіль перекрив йому дорогу , коли він його хотів обійти, хлопець схопив його за одежу,тоді він достав газовий балончик ,але не мав наміру його використовувати . Хлопець почав ухилятися. В цей час другий чоловік схопив його та заштовхав його в машину . В машині його почали бити по голові та обличчю. Хто наносив удари він не бачив ,оскільки був одягнутий у куртку з капюшоном, який йому наділи на голову . Враховуючи що він був з рюкзаком, а також з торбою з харчами , він не мав можливості опиратися . Вирвавшись з машини, був у крові коли його відпустили , він відійшов від машини та вже був розлючений. В сумці він мав інструменти у тому числі молоток, повернувшись до машини він вдарив молотком по лобовому склу, вікну водія, ще була відкрита дверцята за водієм і по ній також. Хлопці стали відбирати молоток і тільки в цей час він використав балончик та розпилив його в обличчя одному з них , ОСОБА_5 . Потім приїхала, поліція , коли його відпустили він поїхав до лікарні де зафіксували побиття. Зазначив , що у нього усі дані оновлені дані в ТЦК, , він зняття з обліку через контузію , документів при собі він не мав, оскільки у нього одного разу вже їх забрали. Вважає що через неправомірні дії працівників ТЦК сталась така подія.

На підтвердження обвинувачення судом досліджені наступні докази.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив ,що 23 листопада 2024 року приблизно о 09:00 годин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 він спільно з співробітниками Першого відділу Одеського ТРЦК ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , а також співробітником поліції ОСОБА_8 приймали участь у заходах щодо вручення повісток до ТРЦК мешканцям м. Чорноморську відповідно до Постанови КМУ № 650 від 05 червня 2024 року «Про бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану», побачили чоловіка , як пізніше встановили ОСОБА_3 , який ігноруючи вимогу щодо повідомлення його даних які підтверджують його особу, не надав будь-які документи, які підтверджують його відстрочку (бронь) щодо мобілізації, хотів продовжити рух далі , коли він зробив спробу його зупинити , в цей час схопив ОСОБА_3 , дістав з лівої кишені своєї газовий балончик ,розпилив його зміст йому в обличчя. Після чого, співробітник поліції ОСОБА_8 та співробітник ТРЦК , ОСОБА_7 припинили дії ОСОБА_3 , шляхом відібрання у нього балончика. Далі ОСОБА_3 , відійшов на відстань зупинився, не звертаючи уваги, що в салоні автомобілю знаходиться водій ОСОБА_6 , повернувся та наніс молот ком декілька ударів по службовому автомобілю. Його дії були припинені. Він отримав опік очей проходив лікування.

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_8 допитаний в судовому засіданні пояснив ,що 23 листопада 2024 року часу не пам`ятає з ранку, відповідно до спільного наказу з співробітниками Першого відділу Одеського ТРЦК проводили роботу щодо виявлення осіб , які можуть бути мобілізовані. Побачив особу чоловічої статі ОСОБА_5 сказав зупинитися . Зазначив, що під час зупинення ОСОБА_3 усі присутні були одягнений у формений одяг. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вийшли з машини раніше. Коли він підійшов вже був конфлікт , ОСОБА_3 бризнув в обличчя ОСОБА_5 , балончиком , ОСОБА_7 намагався вибити його. Хлопці намагались зупинити подальші протиправні дії, після цього ОСОБА_3 відійшов від машина метрів на 10 . В цей час ОСОБА_5 повідомив що особа з молотком йде до машини та на зауваження не реагував. Чоловік вдарив в лобове скло, побив двері та скло водія і скло та дверцята за водієм. Дії ОСОБА_3 були припинені , проте він не бачив щоб йому наносили удари чи спричиняли тілесні ушкодження інші особи.

Свідок ОСОБА_6 допитаний в судовому засіданні пояснив ,що 23 листопада 2024 року з ранку ТЦК разом з поліцією проводили спільне патрулювання , він був за кермом служивого автомобіля марки «RENO DASTER » державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .На вул. Садовій ОСОБА_5 сказав зупинитися , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вийшли. Потім ОСОБА_5 став кричати. Чоловік щось збризнув в очі ОСОБА_5 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спробували посадити чоловіка в авто, особисто він не бачив щоб чоловіку наносили будь - які удари тощо, колі він ввійшов з автомобіля , відійшов, потім повернуся та почав бити молотком по автомобілю , розбив лобове скло , скло двері водія, ліве задне за водієм . Хлопці його зупинили , викликали наряд. ОСОБА_5 повезли в лікарню з опіком очей.

ОСОБА_9 допитаний в якості свідка показав,що в 2024 року конкретно дату та час не пам`ятає , чекав на допомогу через складнощі з автомобілем. Побачив чоловіка який лежав на землі в кайданках, у нього була кров на обличчі , були військові , поліція, що сталось він не з`ясовував, зазначили що він побив машину.

ОСОБА_10 допитаний в якості свідка в судовому засіданні показав, що восени 2024 року вранці, рухався по вул. Садовій , побачив осіб у військовій формі , які розмовляли з чоловіком потім щось відбулось , один з військових почав відходити, інші зупиняти чоловіка, потім чоловік відійшов від хлопців і він побачив , які відійшовши чоловіка б`є по машині ТЦК , він пішов у своїх справах, так як не хотів спілкуватися в працівниками ТЦК.

Заява потерпілого ОСОБА_5 до правоохоронних органів від 23 листопада 2024 з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень;

Рапортом від 23 листопада 2023 року служби 102 щодо повідомлення про нанесення невідомою особою перцевим балончиком ОСОБА_5 опік слизової око.

Протокол огляду місця події від 23 листопада 2024 року з фототаблицями, відповідно якого зафіксовані вилучені речові докази пошкоджений автомобіль марки «RENO DASTER » державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , молоток, використаний газовий балончик.

Протоколом огляду від 23 листопада 2024 року пошкодженого автомобілю з фототаблицями.

Протоколом проведення слід очного експерименту від 06 грудня 2024 року за участю ОСОБА_3 , який на місцевості показав свої дії щодо використання газового балончика потерпілому ОСОБА_5 та пошкодження транспортного засобу.

Протоколами пред`явлення особи для впізнання по фотознимкам від 09 грудня 2024 року та 18 грудня 2024 року за якими свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 впізнали ОСОБА_3 , як особу , який 23 листопада 2024 року в ході перевірки даних ,розприскала в область очей речовину предмета зовні схожого на газовий балончик потерпілому ОСОБА_5 .

Висновок судово-медичного експерта № 1845 про проведену судово - медичну експертизу потерпілого ОСОБА_5 згідно якого у потерпілого опік 1-го ступеня обох очей.

Що стосується показів обвинуваченого , який не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, проте не заперечує що ним був використаний балончик, та пошкоджений автомобіль і підставою його дій була поведінка працівників ТЦК то Суд вважає таким показам обвинуваченого слід дати критичну оцінку, розцінивши їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєні злочини.

Надані в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_5 в сукупності з іншими показами свідків є послідовні та прямо вказують на протиправну, грубу поведінку ОСОБА_3 , під час виконання співробітниками ТЦК дій на виконання вимог законодавчих актів , щодо виявлення осіб, які ухиляються від військової служби під час мобілізації.

Щодо тверджень обвинувачуваного про нібито нанесення йому співробітниками ТЦК тілесних ушкоджень під час подій, в судовому засіданні встановлено ,що відомості про отриманні обвинуваченим ОСОБА_3 тілесні ушкодження зафіксовані в журналі амбулаторних пацієнтів КНП « Чорноморська лікарня» м. Чорноморську 23 листопада 2024 року о 12.00 години .

Зі зверненнями щодо повідомлень про кримінальне правопорушення та про притягнення осіб до відповідальності останній до правоохоронних органів не звертався.

Одже, зазначені ОСОБА_3 обставини отриманих ним тілесних ушкоджень , у разі їх доведеності належними та допустими доказами мають розглядатися в окремому кримінальному проваджені.

Мотивувальна частина та правові норми застосовані судом.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 85 Кримінального процесуального кодексу України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для

кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частинами 1-2 ст.89 Кримінального процесуального кодексу України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно з вимогами ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини вказує від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Також , має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, Суд дійшов до наступного висновку.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

На підставі аналізу досліджених доказів Суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною та його дії у вчинені кримінальних правопорушень , передбачених : ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України - умисне легке тілесне ушкодження та хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, передбачене ч.1 ст. 296 Кримінального кодексу України , вірно кваліфікованими.

Мотиви призначення покарання, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 296 Кримінального кодексу України відноситься до кримінальних проступків та призначає покарання достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання ,виправлення засудженого

Також, Суд враховує особисті дані обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, не одружений.

Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 в порядку ч. 1 п. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України судом не встановлено

Обставин що обтяжують покарання ОСОБА_3 в порядку передбаченому ст. 67 Кримінального кодексу України , судом не встановлено.

Згідно досудового доповіді Державної установи «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» Філії «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» Одеського районного відділу №2 в Одеської області від 12 лютого 2025 року,враховуючи наявну інформацію що характеризує особистість обвинувачуваного ОСОБА_3 ,його спосіб життя, відсутність судимостей , середню ймовірність вчинення повторного правопорушення , орган пробації вважає,що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе, та не становити небезпеку для суспільства.

Також Суд звертає увагу , що відповідно до воєнного стану, що введений в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, період якого в подальшому продовжений згідно зі змінами відповідних нормативних актів та який діє по теперішній час, захист Вітчизни , незалежності та територіальної цілісності є конституційним обов`язком кожного громадянина. Мобілізація є одним з механізмів, який використовується для забезпечення цього обов`язку в умовах воєнного стану.

Постановою Кабінету Міністрів України № 650 від 05 червня 2024 року «Про бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану», працівникам ТЦК наданий дозвіл для проведення відповідних дій щодо виявлення осіб, які ухиляються від військової служби під час мобілізації.

Своїми діями ОСОБА_3 , зневажаючи загальноприйняті норми , ігноруючи діюче законодавство не виконав вимогу співробітників ТЦК та поліції , що в подальшому призвело до вчинення кримінальних проступків.

Висновки суду.

Враховуючи, що особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне для попередження нових злочинів, також враховуючи особу обвинуваченого, Суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим йому повинно бути призначено покарання за ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України у виді штрафу ; ч.1 ст. 296 Кримінального кодексу України у виді пробаційного нагляду, в межах санкцій пред`явлених статей, яке відповідно до положень ч.3 ст. 72 Кримінального кодексу України мають виконуватися самостійно.

На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Інші питання які вирішувались судом при прийнятті рішення.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Судові витрати відстуні.Долю речових доказів Суд вирішує в порядку порядку ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 100,1374,376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч. 1 ст.296 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:

? за ч. 1 ст.125 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 ( вісімсот п`ятдесят).00 грн.

? за ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України - у виді пробаційного нагляду на строк 1 ( один) рік.

Відповідно до вимог ст. 59-1 Кримінального кодекс України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

? періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

? не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 72 Кримінального кодексу України покарання у виді штрафу виконувати - самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження накладений ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2024 року - скасувати .

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази

? газовий балончик та молоток, які зберігаються у камері сховища ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області - знищити;

? автомобіль марки «RENO DASTER » державний реєстраційний номер НОМЕР_1

якій переданий на зберіганні ІНФОРМАЦІЯ_3 вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Чорноморський міський суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий