Провадження № 1-кп/742/422/25
Єдиний унікальний № 742/2013/25
ВИРОК

Іменем України

29 травня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000349 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Прилуки Чернігівської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, розлученої, громадянка України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст. 114-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року указом Президента України N? 64/2022, у зв?язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Цього ж дня у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ N? 65/2022 «Про загальну мобілізацію», яким зокрема зобов?язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення громадян, які призиваються на військову службу.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов?язком громадян України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов?язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» N? 2232-ХII від 25.03.1992 визначають, що військовий обов?язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов?язок» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров?я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов?язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

01.11.2022 ОСОБА_4 відповідно до наказу N? 116/06 від 01.11.2022 переведена на посаду сестри медичної поліклініки з ультразвукової діагностики поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства «Прилуцька центральна районна лікарня» Прилуцької районної ради Чернігівської області (далі - КНП «Прилуцька центральна районна лікарня»).

Виходячи з цього, на ОСОБА_4 як на сестру медичну поліклініки з ультразвукової діагностики поліклінічного відділення КНП «Прилуцька центральна районна лікарня» покладено обов?язки, а саме: - регулювання потоку пацієнтів шляхом забезпечення позачергового прийому хворих, які мають на те право; - здійснення у відповідності до призначення лікаря лікувальні маніпуляції; - забезпечення конфіденційності інформації про хворого; - виконування правил внутрішнього трудового розпорядку, інструкцій з охорони праці та протипожежної безпеки, правил профілактики професійних захворювань.

Обвинувачена ОСОБА_4 , починаючи з червня 2024 року, перебуваючи на території м. Прилуки Чернігівської області, ігноруючи введений військовий стан та загальну мобілізацію, сприяла Особа 1 у перешкоджанні Збройним Силам України та іншим військовим формуванням в особливий період, чим скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України за таких обставин.

Так, на початку червня 2024 року до обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала на робочому місці у КНП «Прилуцька центральна районна лікарня» за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Київська, 98, звернулась ОСОБА_6 , за допомогою в отриманні «фіктивної» групи інвалідності для свого колишнього чоловіка ОСОБА_7 , з метою ухилення останнього від мобілізації.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, перешкоджаючи Збройним Силам України та іншим військовим формуванням у залученні мобілізаційних ресурсів, з метою посприяти ухиленню ОСОБА_7 від несення військової служби, зателефонувала своїй знайомій Особа 1, яка працювала лікарем рентгенологічного відділення КНП «Київський міський центр радіаційного захисту населення міста Києва від наслідків Чорнобильської катастрофи», та поцікавилася, чи може остання допомогти у цьому. У відповідь Особа 1 повідомила, що за грошову винагороду у розмір 4 500 доларів США допоможе в фіктивному оформленні групи інвалідності з метою ухилення від мобілізації .

У подальшому, 18.07.2024 у денний час доби ОСОБА_4 , перебуваючи біля ресторану «Білий Рояль», що за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Гімназична, 45/а, діючи за попередньою змовою із Особа 1, сприяючи реалізації спільного злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, познайомила ОСОБА_6 із Особа 1.

У ході розмови між ОСОБА_6 та Особа 1, яка відбулась в транспортному засобі Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , остання повідомила ОСОБА_6 обставини та порядок отримання «фіктивної» групи інвалідності ОСОБА_7 за сплату неправомірної вигоди, нащо ОСОБА_6 погодилась.

Після цього, 29.07.2024 ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із Особа 1, на виконання вказівки останньої, сприяючи вчиненню кримінального правопорушення, повідомила ОСОБА_6 про необхідність явки ОСОБА_7 30.07.2024 у м. Київ з метою зустрічі з Особа 1 та подальшого отримання ним «фіктивної» групи інвалідності.

Надалі, 30.07.2024 Особа 1 реалізовуючи спільний із ОСОБА_4 протиправний намір, з метою формування «фіктивного» пакету медичної документації, як підстави для отримання другої групи інвалідності, зателефонувала сестрі медичній комунального некомерційного підприємства «Берегівська лікарня імені Бертолона Ліннера» Берегівської міської ради (далі - КНП «Берегівська лікарня ім. Б. Ліннера») ОСОБА_8 та, ввівши в оману останню, попросила виписати ОСОБА_7 електронне направлення на госпіталізацію.

ОСОБА_9 , не будучи обізнаною про протиправні наміри Особа 1, забезпечила формування електронного направлення на госпіталізацію N? 9530-7014-33197439 ОСОБА_7 у системі «eHealth» від лікаря терапевта КНП «Берегівська лікарня ім. Б. Ліннера» ОСОБА_10 .

Цього ж дня, 30.07.2024 Особа 1 зустрілася із ОСОБА_7 на автостоянці комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (далі - КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги»), що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3 та, володіючи знаннями у галузі медицини, діючи умисно, проінструктувала ОСОБА_7 щодо надання останнім неправдивих показів про стан свого здоров?я лікарям КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

У подальшому на підставі електронного направлення на госпіталізацію N? 9530-7014-3319-7439 ОСОБА_7 госпіталізовано до терапевтичного відділення КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Під час огляду лікарями вказаного медичного закладу, ОСОБА_7 на виконання вказівки Особа 1 надав неправдиві покази щодо стану свого здоров?я за результатом чого його направлено на стаціонарне лікування з 30.07.2024 по 08.08.2024 у терапевтичне відділення КНІ «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Водночас, 31.07.2024 ОСОБА_7 на виконання вказівки Особа 1 самовільно залишив терапевтичне відділення КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» у якому він мав проходити лікування та повернувся до місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, 14.08.2024 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із Особа 1, на виконання вказівки останньої, з метою сприяння вчиненню кримінального правопорушення, під час спілкування з ОСОБА_6 , повідомила останній, що у випадку телефонної перевірки місця перебування ОСОБА_7 , необхідно повідомити недостовірну інформацію про його знаходження на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Внаслідок спланованих протиправних дій Особа 1, яким сприяла ОСОБА_4 , впливу Особа 1, на лікарів КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», 25.09.2024 Дніпровською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Київського міського центру медико-соціальної експертизи, на підставі медичної документації КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», ОСОБА_7 актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 23.09.2024 - встановлено другу групу інвалідності без строку переогляду.

Після цього, на підставі акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.09.2024 Дніпровської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Київського міського центру медико-соціальної експертизи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 незаконно надано довідку від 29.11.2024 N? 844 про відстрочку від призову на військову службу до закінчення строку проведення мобілізації.

Також, на початку червня 2024 року до ОСОБА_4 , яка перебувала на робочому місці у КНП «Прилуцька центральна районна лікарня» за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Київська, 98, звернулась ОСОБА_11 , за допомогою в отриманні «фіктивної» групи інвалідності для свого чоловіка ОСОБА_12 , з метою ухилення останнього від мобілізації.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, перешкоджаючи Збройним Силам України та іншим військовим формуванням у залученні мобілізаційних ресурсів, з метою сприяти ухиленню ОСОБА_12 від несення військової служби, зателефонувала своїй знайомій Особа 1, яка працювала лікарем рентгенологічного відділення КНП «Київський міський центр радіаційного захисту населення міста Києва від наслідків Чорнобильської катастрофи», та поцікавилася, чи може остання допомогти у цьому. У відповідь Особа 1 повідомила, що за грошову винагороду у розмір 4 500 доларів США допоможе у фіктивному оформленні групи інвалідності з метою ухилення від мобілізації.

Надалі, 26.06.2024 Особа 1, реалізовуючи спільний із ОСОБА_4 протиправний намір, з метою формування «фіктивного» пакету медичної документації, який стане підставою для отримання другої групи інвалідності, ввела в оману лікаря терапевта KHП «Берегівська лікарня ім. Б. Ліннера» ОСОБА_10 та попросила її виписати електронне направлення на госпіталізацію. Остання не будучи обізнаною про протиправні наміри Особа 1, забезпечила формування електронного направлення на госпіталізацію N? 0578-1440-2905-8412 ОСОБА_12 у системі «eHealth».

У подальшому на підставі електронного направлення на госпіталізацію N? 0578-1440-2905-8412 ОСОБА_12 госпіталізовано до терапевтичного відділення КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Під час огляду лікарями вказаного медичного закладу, ОСОБА_12 на виконання вказівки Особа 1 надав неправдиві покази щодо стану свого здоров?я за результатом чого його направлено на стаціонарне лікування з 27.06.2024 по 05.07.2024 у терапевтичне відділення КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Водночас, 27.06.2024 ОСОБА_12 на виконання вказівки Особа 1 самовільно залишив терапевтичне відділення КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» у якому він мав проходити лікування та повернувся до місця постійного проживання за адресою:

АДРЕСА_3 ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із Особа 1, повідомила ОСОБА_11 , що 18.07.2024 буде зустрічатися з Особа 1 у м. Прилуки Чернігівської області та обговорить з нею деталі отримання «фіктивної» групи інвалідності для ОСОБА_12 .

18.07.2024 ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з Особа 1, після зустрічі з останньою біля ресторану «Білий Рояль», що за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Гімназична, 45/а, повідомила ОСОБА_11 , що медична справа її чоловіка передана на розгляд до медико-соціальної експертної комісії. Крім цього, він нещодавно був виписаний зі стаціонарного лікування але зараз також перебуває на іншому лікуванні. Також ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_11 , що її чоловік буде інвалідом 2-ї групи та його знімуть з військового обліку, а син, який є військовозобов?язаним, зможе оформити догляд за батьком.

26.07.2024 ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із Особа 1, повідомила ОСОБА_11 , що наразі її чоловіку формується («підганяється») фіктивний пакет медичних документів та після 30 липня з нею зв?яжеться особисто Особа 1.

Після цього, 14.08.2024 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із Особа 1, на виконання вказівки останньої, з метою сприяння вчиненню кримінального правопорушення, під час спілкування з ОСОБА_11 , повідомила останній, що у випадку телефонної перевірки місця перебування ОСОБА_12 , необхідно повідомити недостовірну інформацію про його знаходження на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Також було повідомлено, що до 10 вересня ОСОБА_12 отримає пакет документів зі встановленою групою інвалідності.

Внаслідок спланованих протиправних дій Особа 1, яким сприяла ОСОБА_4 , впливу Особа 1, на лікарів КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», 03.09.2024 Дніпровською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Київського міського центру медико-соціальної експертизи, ОСОБА_12 актом огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.09.2024 встановлено другу групу інвалідності строком до 01.10.2025.

Після цього, на підставі акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.09.2024 Дніпровської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Київського міського центру медико-соціальної експертизи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 незаконно надано довідку від 16.11.2024 N? 60 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 07.02.2025.

Дії Особа 1 та обвинуваченої ОСОБА_4 призвели до ухилення військовозобов?язаних від військової служби, зменшення кількості мобілізаційних ресурсів (військовозобов?язаних), що у свою чергу ставить під загрозу терміни та обсяги виконання заходів комплектування військово-організаційних структур Збройних Сил України, та виконання завдань з протидії збройній агресії РФ.

Таким чином, Особа 1 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, вчинили дії спрямовані на забезпечення ухилення військовозобов?язаних ОСОБА_12 та ОСОБА_7 від призову на військову службу під час мобілізації, незаконного оформлення їм другої групи інвалідності, що стала підставою для надання відстрочки від призову, чим перешкодили призову вказаних громадян на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст. 114-1 КК України, як пособництво у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб .

В даному кримінальному провадженні, 31 березня 2025 року між прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участюзахисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості .

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст. 114-1 КК України; всіх істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторони узгодили покарання та надали згоду на його призначення обвинуваченій у виді позбавлення волі, із звільненням обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, з встановленням відносно неї іспитового строку та покладенням обов`язків на підставі ст.ст. 75,76 КК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Обвинувачена ОСОБА_4 , її захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст. 114-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити дану угоду про визання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої в угоді міри покарання,у виді позбавлення волі, із звільненням обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, з встановленням відносно неї іспитового строку та покладенням обов`язків на підставі ст.ст. 75,76 КК України; враховуючи, особу винної, її позицію до вчиненого, раніше не судимої, та обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості в ході підготовчого судового засідання з`ясував у прокурора, обвинуваченої, її адвоката, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості; характер обвинувачення та вид покарання. ОСОБА_4 цілком розуміє права обвинуваченої, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Клопотань щодо процесуальних витрат, долю речових доказів по кримінальному провадженню , не заявлялось .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 373, 374, 468-469, 472, 473-475, 476,615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 31 березня 2025 року між прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст. 114-1 КК України і призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки, якщо засуджена протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.473 КПК України.

Копію вироку вручити засудженій, прокурору, захиснику.

Суддя ОСОБА_13