Справа № 206/2996/25
Провадження № 1-кп/206/327/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2025 р. м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 14 лютого 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Дрезден Німеччина, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб, працює зварювальником у ФОП « ОСОБА_4 », без місця реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.03.2011 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 307 ч. 2 ст. 30, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

звільнений 21.02.2014 умовно-достроково з Ігренського ВЦ Дніпропетровської області (№133) за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.20214, невідбутий строк 1 рік 8 місяців 8днів;

- 20.07.2017 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 11.03.2019 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 міс. за вироком Самарського р/с від 20.07.2017, до відбуття 4 р. 1 міс. позбавлення волі;

- 09.12.2019 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання покарань, приєднано покарання за вироком Самарського районного суду від 11.03.2019 та остаточно до відбуття 4 р. 2 міс. позбавлення волі;

звільнений 31.03.2023 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№94) по відбуттю строку покарання;

- 11.02.2025 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 , 21 грудня 2024 року, більш точний час не встановлено, знаходячись за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , побачив пакет з документами, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 виданий 11.10.2001 Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 та сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_4 , які забула його знайома ОСОБА_7 .

Паспорт громадянина України є важливим особистим документом, який згідно «Положенням про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992 із змінами і доповненнями, є офіційним документом та втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів.

Того самого дня, тобто 21 грудня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, у ОСОБА_3 , що мав вільний доступ до паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 виданий 11.10.2001 Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , ідентифікаційного податкового номеру НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 та усвідомлюючи, що вказані документи є офіційними важливими та особистими, раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 виданий 11.10.2001 Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області та іншими важливими особистими документами - пенсійним посвідченням на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , ідентифікаційним податковим номером НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 .

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи що паспорт громадянина України, є важливим особистим документом, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а тому має силу офіційного документа, з метою його подальшого використання у власних цілях, умисно, таємно, з корисливих мотивів, перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 , шляхом привласнення заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 виданий 11.10.2001 Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, пенсійним посвідченням на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , ідентифікаційним податковим номером НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , які поклав до кишені одягненої на ньому куртки та почав зберігати при собі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 357 КК, як заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом.

Також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у післяобідній час, більш точний час під не встановлено, знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення протиправних дій у сфері автоматизованих систем, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи ціль на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи мобільний телефон, марку та модель якого під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_4 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , встановив додаток до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу ''Приват24'', яка згідно Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні'' є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України ''Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах'' є інформаційною (автоматизованою) системою, через всесвітню мережу ''Інтернет'', шляхом підтвердження коду доступу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного коду, який надійшов у вигляді смс-повідомлення на абонентський номер НОМЕР_4 , авторизувався від імені ОСОБА_6 без його дозволу, що дало можливість ознайомлюватись з інформацією, яка охороняється законом та має обмежений доступ.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 361 КК, як з несанкціоноване втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Крім того, ОСОБА_3 будучи особою раніше судимою, за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 у період часу з 23.12.2024 року 12 год. 10 хв. до 26.12.2024 року 10 год. 23 хв. маючи єдиний прямий злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що його дії не будуть помічені власником майна, діючи умисно, без дозволу власника в особі потерпілого ОСОБА_6 та не маючи права доступу до інформації, яка перебуває в автоматизованої системи АТ КБ «Приватбанк», використовуючи технічні можливості мобільного телефону, з встановленою сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_4 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , за допомогою спеціально встановленого програмного забезпечення - мобільного додатку «Приват24», який дає доступ до автоматизованої системи АТ «Приватбанк» отримав доступ до рахунків та банківських карток потерпілого та зокрема до розрахункового рахунку НОМЕР_5 , з електронним платіжним засобом: НОМЕР_6 та заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_6 у загальній сумі 11 314 гривень, шляхом зняття готівки у банкоматах:

23.12.2024 о 12:10 у сумі 102,00 грн. за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 26/3;

23.12.2024 о 18:29 у сумі 3002,00 грн. за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 32;

23.12.2024 о 18:31 у сумі 3402,00 грн. за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 32;

24.12.2024 о 12:49 у сумі 2002,00 грн. за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 32;

24.12.2024 о 22:44 у сумі 502,00 грн. за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 32;

25.12.2024 о 16:50 у сумі 2002,00 грн. за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 9А;

26.12.2024 о 10:23 у сумі 302,00 грн. за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 25.

Викраденими коштами ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 11314 грн.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що привласнив особисті документи потерпілого, які залишила в нього дома його знайома, після чого, використовуючи персональні дані потерпілого, встановив в телефон додаток ''Приват24'', що дало можливість ознайомлюватись з інформацією, яка охороняється законом та має обмежений доступ. Крім того показав, що заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_6 у загальній сумі 11 314 гривень, шляхом зняття готівки у банкоматах за обставин викладених в обвинувальному акті.

За згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушень, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є: щире каяття.

3.2. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Обговорюючи питання виду та строку покарання, судом встановлені наступні обставини.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зазначає, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 повністю і беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, інші - до проступків.

Суд враховує, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, конкретні обставини кримінального провадження, відношення обвинуваченого до скоєного - розкаявся у вчиненому, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря лікаря-психіатра не значиться. Крім цього суд враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, покарання просить суд суворо не карати.

Також суд враховує досудову доповідь, надану органом пробації, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі (обмеження волі) можливе лише в окремих випадках без ізоляції від суспільства, так як обвинувачений становить високу загрозу для суспільства.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що остаточне покарання за сукупністю інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, необхідне та достатнє для виправлення останнього та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. За цих же обставин суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом або звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.

Оскільки інкриміновані ОСОБА_3 кримінальні правопорушення у зазначеному кримінальному провадженні вчинені до його засудження за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2025 року і суд прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 реального покарання у вигляді позбавлення волі, а тому останній вирок має виконуватися самостійно.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1. Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.

5.2. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

5.3. Розмір витрат на залучення експерта складає 5 348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок , які слід стягнути з обвинуваченого..

5.4. Підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру до будь-яких юридичних осіб не встановлено.

5.5. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

5.6. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік ;

- за ч.1 ст.361 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_3 виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи відео-, звукозапису, оформленої висновком судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/104-25/19549-ВЗ від 17.12.2024 у розмірі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок.

Речові докази по справі:

- DVD-R диск «My Media» із аудіозаписом телефонної розмови ОСОБА_3 з менеджером кредитної установи ТОВ «Селфі-кредит», який поміщено до паперового конверту та опечатано - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок згідно зі статтями 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 3 ст. 349 КПК України, може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1