Справа № 519/969/25
Провадження № 1-кс/519/193/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 м. Південне

Слідчий суддя Південного міського суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000212 від 01.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянин України, українець за національністю, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим за погодженням з прокурором до суду подано клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, без можливості внесення застави.

Прокурор та слідча в судовому засіданні підтримали клопотання в повному обсязі.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на обставини кримінального провадження, а також те, що до підозрюваного може бути застосований більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

Підозрюваний повністю підтримав позицію свого захисника.

При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя керується положеннями ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод за змістом яких, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, та враховує, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Згідно із ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Тому, продовжуючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано підозрюваному запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, усі докази в судовому засіданні не перевірені й під страхом можливості застосування покарання, передбаченого санкцією статті, яка інкримінована підозрюваному, останній може переховуватись від суду. Також суд оцінює конкретні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному та відсутність стійких соціальних зв`язків, утриманців, відсутність офіційного місця роботи та (або) навчання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доцільним продовжити обраний до підозрюваного запобіжний захід та вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Наведені стороною захисту фактори не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

З огляду на вищевикладені обставини, у задоволенні клопотання захисника про застосування до підозрюваного домашнього арешту, слід відмовити.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2025 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, на строк шістдесят днів з моменту фактичного його затримання, тобто з 24.03.2025. Строк дії ухвали до 22.05.2025 включно.

Як вбачається з матеріалів клопотання завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо через складність провадження та необхідність виконання ряду процесуальних дій.

Відповідно до ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

19.05.2025 керівником Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 24.06.2025.

У зв`язку із вищевикладеним суд визнає за доцільне продовжити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без можливості внесення застави.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 176-178, 183, 186, 193-194, 196, 197, 199, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000212 від 01.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, задовольнити.

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування на 35 днів, тобто до 23.06.2025 включно, без можливості внесення застави.

У задоволенні клопотання захисника про застосування до підозрюваного домашнього арешту, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9

Копію ухвали отримав «__» _________ 2025 року

____________________________ ОСОБА_5