Справа № 953/2634/24
провадження № 1-в/610/110/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балаклія Ізюмського району Харківської області клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку засудженого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

Засудженого 05.06.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

який відбуває покарання у Державній установі "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№17)",

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у ДУ "ПВК (№17)" про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів".

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не доставлений, у клопотанні просив розгляд справи провести за його відсутності, від проведення судового в режимі відеоконференції відмовився.

Представник ДУ "ПВК (№17)" в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор подав заяву, в якій просив у задоволенні клопотання відмовити та розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 71 ч. 1 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частки покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2023, остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28.08.2025 вирок Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року стосовно ОСОБА_3 залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 28.08.2024. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком, вчинене у період з 15.12.2023 по 18.12.2023 становить 3801,20 грн.

Вироком вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, який обчислюється з моменту проголошення вироку, з покаледнням обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вирок набрав законної сили 21.09.2023. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком, вчинене 01.08.2022 становить 16742,37 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон №3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст.51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 05.06.2024 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив в період часу з 15.12.2023 по 18.12.2023, чим завдав збитки у сумі 3801,20 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,10 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342,05 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684,10 грн (1342,05*2=2684,10).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 05.06.2024 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду в період часу з 15.12.2023 по 18.12.2023 у сумі 3801,20 грн.

Ураховуючи те, що вартість викраденого майна в період часу з 15.12.2023 по 18.12.2023 становило 3801,20 грн., що перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2023 рік, а тому вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінально караним.

Зі змісту вироку від 21.08.2024 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 01.08.2022, чим завдав збитки у сумі 16742,37 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481,00 грн (1240,50*2=2481).

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 21.08.2023 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду 01.08.2022 у сумі 16742,37 грн.

Ураховуючи те, що вартість викраденого майна 01.08.2022 становило 16742,37 грн., що перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік, а тому вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінально караним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави задоволення клопотання засудженого відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч. 5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1