В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.06.2025 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ст. 390-1 КК України, -
рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, яке набрало законної сили, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 , строком на 6 місяців, яким:

- ОСОБА_4 заборонено перебувати в місці спільного проживання за місцем проживання з постраждалою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_4 заборонено наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_4 заборонено вести листування, телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_7 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 (шість) місяців.

Однак, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим 28.10.2024 року із рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_6 , діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме неодноразово впродовж листопада 2024 квітня 2025 здійснював листування із постраждалою особою, телефонував на мобільний телефон та перебував в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 14.11.2024 о 12 год. 03 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав декілька повідомлень зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 17.12.2024 о 15 год. 11 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав голосове повідомлення зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 29.01.2025 о 18 год. 57 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав декілька повідомлень зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 30.01.2025 о 18 год. 48 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав декілька повідомлень зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 05.02.2025 о 12 год. 26 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав декілька повідомлень зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 13.02.2025 о 10 год. 21 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав декілька повідомлень зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 22.02.2025 о 21 год. 17 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав декілька повідомлень зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 23.02.2025 о 21 год. 47 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав декілька повідомлень зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 25.02.2025 о 10 год. 28 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав декілька голосових повідомлень зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 19.03.2025 о 09 год. 52 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав повідомлення зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 21.03.2025 о 00 год. 01 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, надіслав голосове повідомлення зі свого акаунту у месенджері Viber з номером мобільного телефону НОМЕР_1 на акаунт потерпілої ОСОБА_6 у месенджері Viber з номером її телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , 21.03.2025 о 22 год. 55 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині перебування в місці спільного проживання з постраждалою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , перебував за вказаною адресою спільно з ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, 03.04.2025 о 11 год. 06 хв., будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 у справі №463/8000/24, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував покладеними на нього приписами суду обмеженнями в частині ведення телефонних переговорів та листування з постраждалою особою, телефонував зі свого мобільного телефону НОМЕР_1 на телефон потерпілої ОСОБА_6 на номер НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

На підставі повного визнання вини обвинуваченою та матеріалів досудового слідства, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 та вину останнього у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ст. 390-1 КК України.

27 червня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000260 від 22.03.2025з однієї сторони та обвинувачений у цьому ОСОБА_8 з іншої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Львова, українець, громадянин України, не одружений, непрацюючий, раніше не судимий, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , повністю і беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, згідно пред`явленого обвинувачення, в межах кримінального провадження №0000260 від 22.03.2025.

Вивчаючи особу обвинуваченого, слід зазначити, що останній характеризується формально, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться; щиро кається у вчиненому, раніше несудимий.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Завданням кримінального судочинства є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Окрім того, затвердження угоди про визнання винуватості забезпечує скорочення часу розгляду будь-якого кримінального провадження в розумні строки, мінімізує витрати державних ресурсів, особистих ресурсів учасників кримінального провадження, а також зменшує надмірне навантаження на органи публічного обвинувачення та суд.

Більш того, затвердження угоди свідчитиме про ефективне здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень з метою виправлення останнього. Зазначене сприятиме формуванню у суспільства правосвідомості та усвідомлення невідворотності покарання за вчинені правопорушення.

Особливої актуальності та необхідності питання процесуального реагування на дотримання принципу розумності строків кримінального провадження набуло в зв`язку з ухваленням Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) 24.02.2022 остаточного рішення у справі « Романов та інші проти України (заява №5159/21), де ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у зв`язку з надмірною тривалістю кримінальних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного юридичного захисту.

Загалом, своєчасне розкриття кримінальних правопорушень, призначення справедливого покарання винній особі, відшкодування матеріальних збитків в узгодженому розмірі є свідченням наявності суспільного інтересу, дотримання принципу балансу інтересів та відповідає інтересам України на сучасному етапі державності.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтвердили суду добровільність укладення угоди , спільну узгодженість усіх викладених у ній умов та відсутність процесуального примусу зі сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 також підтвердив добровільність укладення угоди з його сторони.

Також, у кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Відтак суд переконався, що укладення сторонами цієї угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, укладена угода не порушує прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Відтак в цьому кримінальному провадженні законодавчо можливе безумовне укладення угоди про визнання винуватості щодо інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

При цьому суду невідомо про укладення раніше інших угод про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні, тому відсутні перешкоди, встановлені частиною 8 статті 474 КПК.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає формальним вимогам статті 472 КПК та містить усі необхідні реквізити: її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК, наслідки невиконання угоди, дата укладення та угоди та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в умисному невиконанні обмежувального припису, що застосований до нього судом, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України.

Свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав беззастережно.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив кожну із обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується і які викладені в угоді та обвинувальному акті, та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

З огляду на вищенаведене та враховуючи описані в обвинувальному акті та угоді фактичні обставини, суд вважає наявним склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України, що вказує на правильну кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_4 діянь та наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком і повністю розуміє положення, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання); підстав для відмови в її затверджені не встановлено.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін кримінального провадження про можливість затвердження угоди, беручи до уваги конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, мотив та ступінь тяжкості вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, повне визнання вини, на обліку в лікарів нарколога та психоневролога не перебуває, поведінку обвинуваченого як до, так і після вчинення інкримінованих дій, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Витрати за проведення експертиз відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 червня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000260 від 22.03.2025з однієї сторони та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.390-1 КК України, згідно умов даної угоди.

ОСОБА_4 визнати у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ст. 390-1 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

На підставі ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

2 DVD -R диски марки «НР», 4,7 GB, 16Х, 120 min залишити у матеріалах кримінального провадження;

мобільний телефон марки «Iphone 7+» іmei НОМЕР_3 ? в якому знаходиться сім карта оператора «Водафон» НОМЕР_4 повернути потерпілій ОСОБА_6 .

З підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1