Справа №463/1414/25
Провадження №1-кс/463/1576/25
У Х В А Л А

про арешт майна

18 лютого 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485 від 27 травня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000485 від 27 травня 2024 року, - на банківські рахунки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони володіння, розпорядження, користування, зміни характеристики, у тому числі вчинення будь-яких банківських операцій, а саме на: відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851) по банківському картковому рахунку НОМЕР_1 (exp 06/25); відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851) по № НОМЕР_2 ; відкритий в АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365) по банківському картковому рахунку НОМЕР_3 (exp 12/27).

Подане клопотання мотивує тим, що Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000485 від 27 травня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення складено 12 лютого 2025 року та цього ж дня вручено підозрюваному ОСОБА_5 . Останній підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах, в мовах воєнного стану, та у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненому в особливо великих розмірах, в мовах воєнного стану, повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України. Звертає увагу на те, що санкція ч. 5 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Вказує, що 11 лютого 2025 року о 11 год. 39 хв. на площі Петрушевича у м. Львові, неподалік будинку № 3, слідчим в порядку ст. 208 КПК України затримано адвоката ОСОБА_5 , у ході особистого обшуку якого серед іншого виявлено та вилучено: банківські картки банку ПУМБ № НОМЕР_1 (exp 06/25) та банку KREDOBANK № НОМЕР_3 (exp 12/27). Крім того, 11 лютого 2025 року слідчим у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання адвоката ОСОБА_5 , у ході якого вилучено відомості по картковому рахунку ОСОБА_5 , відкритого в АТ «ПУМБ» (МФО 334851) № НОМЕР_2 . Стверджує, що наведені карткові рахунки у банківських установах могли використовуватись підозрюваним у своїй злочинній діяльності та можуть містити у собі грошові кошти, одержані підозрюваним внаслідок протиправних дій. Враховуючи те, що діями ОСОБА_5 спричинено майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 у сумі 460 000 грн. та потерпілій ОСОБА_7 у сумі 746 200 грн. вважає, що наявні підстави для забезпечення відшкодування наведеної шкоди. Зазначає, що завданням арешту майна у цьому випадку є попередження його відчуження. Підставою для звернення з клопотанням є також те, що вказане майно підлягає спеціальній конфіскації та конфіскації як вид покарання. Метою арешту майна є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також забезпечення спеціальної конфіскації, та конфіскації як виду покарання. Враховуючи викладене, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, подане клопотання просить задовольнити.

Матеріали клопотання були подані до Личаківського районного суду м. Львова 13 лютого 2025 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , клопотання призначено до розгляду на 14 лютого 2025 року.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання здійснюється без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та захисника останнього.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, неприбуття такого відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частинами 11, 12 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудового розслідування кримінального провадження за №0000485 від 27 травня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

12 лютого 2025 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

З клопотання та долучених до такого матеріалів вбачається, що про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаних кримінальних правопорушень (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваними кримінальних правопорушень) свідчать, зокрема: рапорти оперативних працівників, виписки по картковому рахунку ОСОБА_7 , покази ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , надані під час їх допитів, протокол огляду від 11 лютого 2025 року, протоколи обшуків від 11 лютого 2025 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та обшуку затриманого від 11 лютого 2025 року.

При цьому зокрема частиною 5 ст. 190 КК України передбачено, що вчинення даного кримінального правопорушення карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11 лютого 2025 року, під час затримання ОСОБА_5 було проведено особистий обшук останнього, в ході якого виявлено та вилучено зокрема банківські картки банку ПУМБ № НОМЕР_1 (06/25) та банку KREDOBANK № НОМЕР_3 .

Також з протоколу обшуку від 11 лютого 2025 року вбачається, що такий було проведено на підставі ухвали слідчого судді провадження №1-кс/463/920/25 від 27 січня 2025 року у період з 15 год. 46 хв. до 18 год. 00 хв. у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_5 , та в ході такого виявлено та вилучено в тому числі реквізити рахунку ОСОБА_5 від 24 березня 2023 року №UA058585.

Відтак слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі санкцією ч. 5 ст. 190 КК України передбачено можливість конфіскації майна.

Слідчий суддя погоджується з тим, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Метою накладення арешту на майно, є забезпечення конфіскації як виду покарання.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого слідчим у клопотанні.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню майна, яке може бути знищене або відчужене.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження, у тому числі зміни характеристики та вчинення будь-яких банківських операцій, на наступні банківські рахунки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851) по банківському картковому рахунку НОМЕР_1 (exp 06/25);

відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851) по № НОМЕР_2 ;

відкритий в АТ «КРЕДОБАНК» (МФО 325365) по банківському картковому рахунку НОМЕР_3 (exp 12/27).

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1