У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м.Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Подільського УП в ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002183, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Радинка Поліського району Київської області, громадянки України, неодруженої, офіційно непрацюючої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої (з її слів) за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Подільського УП в ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0002183, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002183, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, процесуальне керівництво якого здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено.

Так, 04.09.2024 приблизно о 18 год. 09 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», що належить ТОВ «Вигідна покупка» (), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 55/20, побачила на стелажі товар, а саме стартові пакети «Київстар», що належить ТОВ «Вигідна покупка». У цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 підійшла до торгівельних полиць, впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяла з полиці 31 стартовий пакет «Київстар» загальною вартістю 3745,73 гривень (без урахування ПДВ) та помістила під футболку.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення пішла не розрахувавшись за товар, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, тим самим завдав ТОВ «Вигідна покупка» (), матеріальну шкода на загальну суму 3745,73 гривень (без урахування ПДВ).

Підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази: протокол прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 19.09.2024; протоколом огляду відеозапису від 26.09.2024; показаннями свідка ОСОБА_7 від 20.09.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2024.

У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до тяжкого, та санкція передбачає покарання до восьми років позбавлення волі.

На даний час органу досудового розслідування місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 не відоме, до слідчого не являється.

Слідчим слідчого відділу 26.11.2024 надано ОСОБА_5 повістки про виклик на 28.11.2024, 29.11.2024, 03.11.2024, 04.11.2024 для участі у слідчих діях у кримінальному провадженні. Проте підозрювана у вказані вище дні не прибула на виклик слідчого, тобто не з`явилась без поважних причин і не повідомила про причини свого неприбуття.

Крім цього, працівниками ДОП Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснено виїзд за адресою місця проживання, яку ОСОБА_5 надала при відібранні у останньої пояснень, однак за вказаною адресою підозрювану не виявлено, що підтверджується рапортами працівників ДОП Подільського УП ГУНП у м. Києві.

У зв`язку із викладеним слідчим слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві 05.12.2024 оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи зазначені обставини, метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Слідчий вказує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підтверджують дану позицію органу досудового розслідування, оскільки орган досудового слідства вважає, що:

- підозрювана ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду оскільки, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, підозрювана намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, крім того остання, офіційно не працевлаштована та на теперішній час вчиняє дії, що спрямовані на переховування від органів досудового розслідування, на що вказує не прибуття на виклик до слідчого, не повідомлення слідчого, прокурора про зміну постійного місця проживання;

- підозрювана ОСОБА_5 може чинити тиск на потерпілого та свідків, з метою зміни ними показів з метою уникнення кримінальної відповідальності. Показання осіб мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Вплив на свідків та потерпілого матиме негативні наслідки для досудового розслідування та може перешкодити досягненню мети кримінальної відповідальності;

- підозрювана ОСОБА_5 вчинятиме інші кримінальні правопорушення оскільки повідомлена про підозру за вчинення злочину, за допомогою якого відбувається особисте збагачення, що підвищує актуальність даного ризику. Крім цього, підозрювана офіційно не працевлаштована, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, підвищує ризик вчинення нею правопорушень з метою заволодіння матеріальними цінностями.

Домашній арешт не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, тому що вказаний запобіжний захід не може запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від органу досудового розслідування та впливу на свідків.

З цієї ж позиції недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на свідків/потерпілого.

З урахуванням наведених підстав, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, орган досудового розслідування вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам.

Враховуючи викладене, просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб та утримувати останню у ДУ «Київський слідчий ізолятор» при цьому визначивши заставу як альтернативу триманню під вартою у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та зазначила, що підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, та існуванням ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 . Захисник, надаючи оцінку особистості підозрюваної, просив відмовити в задоволенні клопотання, а в разі встановлення слідчим суддею в судовому засіданні підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , застосувати відносно неї запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію свого захисника та просила відмовити в задоволенні клопотання. Також пояснила суду, що не мала наміру переховуватися він органу досудового розслідування. Просила не застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, санкцією статті передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

26 листопада 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України є обґрунтованою.

При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Обґрунтованість підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй в провину кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19 вересня 2024 року; протоколу допиту представника потерпілого від 25 вересня 2024 року; протоколу огляду відеозапису від 26 вересня 2024 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 20 вересня 2024 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 жовтня 2024 року; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 26 листопада 2024 року; постановою про оголошення розшуку підозрюваного від 05 грудня 2024 року.

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Крім того у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення у клопотанні та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про існування ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. У зв`язку з цим остання усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміноване кримінальне правопорушення, у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має офіційного заробітку, а відтак і постійного джерела доходу, що в сукупності може спонукати її до вчинення іншого злочину та свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваної та необхідність застосування до неї заходів процесуального примусу. При цьому, підозрювана з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину та наявність зазначених вище ризиків дають підстави для обрання їй запобіжного заходу.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вирішуючи питання про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваної та дотримання принципу верховенства права.

Зі змісту ч. 1 ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_5 слідчий суддя враховує відомості про особу підозрюваної, яка несудима, відомостей про перебування на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра органом досудового розслідування не надано, на даний час підозрювана офіційно не працює, незаміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, особливості події кримінального правопорушення (місце, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні); тяжкість покарання, що загрожує їй, у разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення; мету застосування запобіжного заходу, а також положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження застосування до ОСОБА_5 виключно запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Таким чином, враховуючи доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків, тощо), слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 та виконання покладених на неї відповідних процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В ИВ :

Клопотання слідчого СВ Подільського УП в ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002183, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першим викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж два місяці з моменту покладення таких обов`язків.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис повідомити про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виконання ухвали покласти на уповноважених осіб СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважених осіб Подільської окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8