Справа № 152/1783/24
У Х В А Л А

25 лютого 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу,у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

у с т а н о в и в:

В провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

До початку судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з 22.00 год. до 06.00 год наступної доби. В обґрунтування клопотання вказано, що ОСОБА_5 має на утриманні хвору матір інваліда першої групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.08.2023 року та що остання потребує сторонньої допомоги.

Одночасно, сторона захисту не заперечувала щодо відкладення сьогоднішнього судового засідання на іншу дату, оскільки в них може з`явитись клопотання про долучення письмових доказів у справі.

Прокурор, щодо відкладення судового засідання на іншу дату не заперечував, з метою забезпечення права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 , одночасно заперечував щодо клопотання останнього про заміну запобіжного заходу.

Потерпіла при вирішенні клопотання обвинуваченого покладалась на розсуд суду.

Дослідивши зміст клопотання обвинуваченого, заслухавши сторони судового розгляду, суд встановив таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу, дослідивши зміст клопотання, а також матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи сторін, повно та всебічно оцінивши обставини на, які вони посилаються, суд встановив.

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2024 року клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП в Вінницькій області майора поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Визначено строк дії ухвали до 16 лютого 2025 року до 13-00 год. Одночасно визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн, з покладенням в разі внесення застави відповідних обов`язків на ОСОБА_5 .

В подальшому ухвалою суду строк тримання ОСОБА_5 під вартою продовжено.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, його вік, характер висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що йому загрожує у взаємозв`язку з можливими ризиками, передбаченими пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що також встановлені в ухвалі слідчого судді від 19 грудня 2024 року, суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою.

При цьому суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину який має високий ступінь суспільної небезпеки, тому продовження тримання його під вартою є виправданим, оскільки у даному випадку наявність конкретного суспільного інтересу щодо вирішення справи про вчинення суспільно небезпечного діяння превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, що суперечить змісту клопотання, в якому зазначено, що він визнає вину. Також, ОСОБА_5 , будучи допитаним в судовому засіданні, вказав, що не вчиняв крадіжку, а м`ясо, яке стало предметом злочину, йому приніс на зберігання знайомий на прізвище « ОСОБА_8 ». Крім, цього повідомив, що свідками того, що він не вчиняв злочину були його знайомий військослужбовець з позивним « ОСОБА_9 » та дівчина на ім`я « ОСОБА_10 », однак яким чином їх знайти він не знає, жодних інших відомостей про них немає.

Таким чином, оскільки стороною захисту заявлено, що можливо в наступному судовому засіданні з`являться клопотання, зокрема, на переконання суду, зважаючи на покази обвинуваченого, це можуть бути клопотання про допит свідків, про яких вказав обвинувачений, суд доходить висновку про можливість впливу на потенційних свідків з боку обвинуваченого, в разі перебування на свободі, а за таких обставин і існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що доводи сторони захисту, щодо необхідності догляду за матір`ю обвинуваченого є недостатнім обґрунтуванням для зміни запобіжного заходу на домашній арешт ОСОБА_5 , зокрема, суд бере до уваги те, що до матері обвинуваченого постійно навідується соціальний працівник, про що вказав сам обвинувачений, а за таких обставин, вона не позбавлена сторонньої допомоги, відповідно до довідки про інвалідність. Інших документів, про те, що лише ОСОБА_5 здійснював догляд за матір`ю, перебуваючи на свободі, суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 176-178, 183, 318, 331, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Судове засідання відкласти на 13.00 год. 25 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1