Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/69/25
Провадження № 1-кп/499/59/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000624 від 12 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КПК України раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи, за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 07 вересня 2024 року до 09 жовтня 2024 року, систематично вчиняв психологічне насильство над тещею ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку, з якою він перебуває у сімейних відносинах та пов`язаний спільним побутом, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Так, 07.09.2024 року о 14.00 годині ОСОБА_4 знаходячись за місцем спільного проживання з ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_6 психологічне насильство, а саме: ображав нецензурною лайкою, кидався в бійку, після чого ОСОБА_6 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11.09.2024 о 08:00 ОСОБА_4 знаходячись за місцем спільного проживання з ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_6 психологічне насильство, а саме: ображав нецензурною лайкою, кидався в бійку, після чого ОСОБА_6 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаних протоколів, постановою Іванівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2024 року (справа №499/1028/24) ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - сорок годин громадських робіт. Постанова набрала законної сили 30.09.2024 року.

Також, 09.10.2024 року о 14.00 годині ОСОБА_8 знаходячись за місцем спільного проживання з ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно ОСОБА_6 психологічне насильство, а саме: ображав нецензурною лайкою та кидався в бійку, після чого ОСОБА_6 викликала поліцейського офіцера громади та у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП два рази зареєстровано заяву ОСОБА_6 щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_6 має зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї домашнього насильства, яке мало місце в 2024 році.

Систематичне домашнє насильство є психотравмувальним для потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Потерпілій ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку завдані психологічні, моральні страждання.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 - 1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

У судове засідання потерпілою ОСОБА_6 подано угодупро примирення укладену 27 лютого 2025 року між нею потерпілою ОСОБА_6 , з однієї сторони, обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони, керуючись ст.ст. 42, 56, 468, 469, 471, 473, 474 КПК України.

Згідно з умовами укладеної угоди обвинувачений під час судового розгляду повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 - 1 КК України і зобов`язується беззаперечно визнати звинувачення в обсязі висунутого обвинувачення (згідно обвинувального акта) та з призначенням йому узгоджене покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік та застосувати обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб які вчинили домашнє насильство, а саме п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме: для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила затвердити дану угоду про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд затвердити угоду про примирення. Обвинувачений підтвердив, що наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосований до нього в разі затвердження угоди, йому роз`яснено та він їх розуміє.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між сторонами.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про примирення, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1, 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що дії, які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були вчинені ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - у вчинені домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Також суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє що у відповідності зі ст. 473 КПК У країни наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для нього є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Потерпіла цілком розуміє що відповідності зі ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для потерпілого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положенням статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Водночас, суд достовірно пересвідчився, що укладення угоди між обвинуваченим та потерпілою є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди від 27 лютого 2025 року не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб. Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину та ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, наявність пом`якшуючих обставин, у виді щирого каяття, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, відсутністю будь-яких претензій з боку потерпілої.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1, 2 ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, яке знайшло свій прояв у тому, що обвинувачений розуміє та засуджує свої дії, критично оцінює свою протиправну поведінку, жалкує про спричинені потерпілому наслідки, готовий нести покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 67 КК України відсутні.

Суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами вид та міра покарання за вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгоджене покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рікта застосувати обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб які вчинили домашнє насильство, а саме п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази відсутні.

Цивільного позову заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони, яка укладена 27.02.2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік .

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати відносно ОСОБА_4 обмежувальні заходи у виді направлення останнього для проходження програмі для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_9