ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/493/25

27 лютого 2025 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 24.01.2025 року, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пісків Костопільського району Рівненської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, без постійного місця роботи, державних нагород та пільг не має, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

У другій декаді грудня 2024 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , маючи намір незаконно збагатитися за чужий рахунок, перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, шляхом зловживання довірою, під виглядом отримання в позику грошових коштів, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення згідно домовленостей, отримала від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3700 грн., заволоділа ними, після чого розпорядилася на власний розсуду, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 від 31 січня 2025 року, за умовами якої сторони погодилися про повне, беззастережне визнання підозрюваною своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, узгодили покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та підозрюваною ОСОБА_5 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. При цьому пояснила, що укладення угоди з її сторони є добровільним, вона повністю розуміє наслідки затвердження угоди та просила її затвердити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважала за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , оскільки вона відповідає вимогам закону.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку потерпілого, обвинуваченої та прокурора суд дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та КК України і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_4 також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винної, те, що до кримінальної відповідальності вона притягається вперше, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає вимогам закону.

Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Згідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд також враховує положення ст. 50, 65 КК України, зокрема, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не пред`являвся, процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 від 31 січня 2025 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1