В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001569 від 06.08.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишка Великоберезнянського району Закарпатської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи за невстановленою в ході досудового розслідування адресою, діючи умисно, керуючись хуліганським мотивом, з метою поширення неправдивих відомостей які утворюють обстановку загального страху, невпевненості та страху у суспільстві, достовірно знаючи, що інформація яку він збирається поширити є неправдивою, розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху у населення, вирішив повідомити на спеціальну лінію диспетчерської служби Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про начебто замінування поліції, що відноситься до будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади, та повідомив: «Що заклав бомбу».

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 , точно та достовірно знаючи про те, що інформація, яку він збирається поширити, є неправдивою, розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку загального страху в населення та порушить громадську безпеку, тим самим усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, та бажаючи їх настання, 05 серпня 2024 року о 20:22:41 годині з мобільного телефону марки «SAMSUNG», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» НОМЕР_2 , здійснив дзвінок на спеціалізовану лінію «диспетчерської служби Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», та повідомив оператору завідомо неправдиві відомості про замінування поліції, якого конкретно не вказав та повідомив: «Що заклав бомбу».

ОСОБА_4 своїми умисними діями, а саме неправдивим повідомленням про підготовку вибуху, який загрожував загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, створив обстановку загального страху і невпевненості, породив паніку у відвідувачів та працівників поліції, чим порушив безпеку суспільства.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, об`єктом завідомо неправдивого повідомлення стали будівлі, що забезпечують діяльність органів державної влади.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю. Просив суворо його не карати та зобов`язався не вчиняти таких дій у майбутньому.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, об`єктом завідомо неправдивого повідомлення стали будівлі, що забезпечують діяльність органів державної влади.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є молодого віку та раніше не судимим, а також враховує, що суду не надано відомостей про його перебуванні на обліку у лікаря нарколога та фтизіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, зважаючи на те що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 259 КК України в межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі на певний строк.

Також суд враховує позицію прокурора, яка вказала на можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнити від покарання з іспитовим строком.

Таким чином, з урахуванням обставин і наслідків злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2024 на майно, вилучене під час проведення досудового розслідування, підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2024 речі, які було вилучено в ході огляду місця події від 05.06.2024 року, за адресою АДРЕСА_3 , а саме на: мобільний телефон «Samsung j2 prime» чорного кольору, сім карта НОМЕР_2 ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , який упаковано до паперового конверту НПУ СУ з пояснювальними записами та підписами учасників слідчої дії - скасувати.

Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung j2 prime» чорного кольору, сім карта НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_3 - повернути власнику;

- односторонній оптичний диск з написом: «Аудіозапис Закарпатська філія від 05.08.2024», який упаковано до паперового конверту з пояснювальними записами та односторонній оптичний диск з написом: «Аудіозапис ЗЦЕМДтМК від 05.08.2024», який упаковано до паперового конверту з пояснювальними записами - залишити при матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1