ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 573/596/21 Номер провадження 11-кп/814/648/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скарг ами засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 03 листопада 2021 року,

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого

28.12.2004 Апеляційним судом Сумської області за ст. 94, п. «з» ст. 93, ч.1 ст. 123 КК України 1960 року, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 201, ч.2 ст. 185 КК України 2001 року, ч.1 ст. 42 КК України 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі,

про застосування строку давності виконання обвинувального вироку, або заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі.

Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 набрав законної сили і відповідно до КПК України 1960 року звернений до виконання та виконується на даний час, тому відсутні правові підстави для застосування строків давності виконання обвинувального вироку.

Не знайшов суд підстав і для заміни ОСОБА_8 довічного розбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, оскільки діючим законодавством не передбачено такої заміни покарання особі, яка засуджена до довічного позбавлення волі.

На ухвалу суду засуджений подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою повернути матеріали провадження на новий розгляд в суді першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок відносно нього не виконаний, з часу ухвалення обвинувального вироку пройшло 15 років, а тому повинні бути застосовані строки давності, передбачені ст. 80 КК України.

При цьому вказує, що суд не надав відповіді на його питання щодо виконання вироку в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 , який засуджений до довічного позбавлення волі, положення ст. 80 КК України, тобто строки давності та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, або замінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що, що строки давності, передбачені ст. 80 КК України повинні застосовуватися, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, в даному випадку впродовж 15 років, а саме щодо особи, засудженої до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин. Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. А якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється на позбавлення волі.

При цьому вказав, що строк давності не переривався, засуджений не ухилявся від відбування покарання.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Доводи ОСОБА_8 про те, що оскільки вирок щодо нього не виконано, та він вважає, що закінчилися строки давності, передбачені ст. 80 КК України, є безпідставними.

Стаття 80 КК України кримінального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа цього виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Пункт 5 частини 1 статті 80 КК України передбачає, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж п`ятнадцяти років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Колегією суддів встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року, залишеним без змін ухвалою колегії Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 29 березня 2005 року, ОСОБА_8 засуджений за ст. 94, п. «з» ст. 93, ч. 1 ст. 123 КК України (у редакції Закону 1960 року), ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 185 КК України (у редакції Закону 2001 року), на підставі ч. 1 ст. 42 КК України (у редакції Закону 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією предметів контрабанди.

Вирок суду набрав законної сили 29.03.2005.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 404 КПК України (в редакції 1960 року) вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

Аналогічна за змістом норма міститься у відповідних частинах статті 535 КПК України (на час розгляду справи).

Частиною першою статті 401 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляційної, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Вирок Апеляційного суду Сумської області набрав чинності 29.03.2005 на підставі ухвали Верховного суду України, у зв`язку з чим було видано розпорядження про виконання вироку та він був звернений до виконання.

Як вбачається з інформації ДУ «Сумський слідчий ізолятор» № 14/03-4865 від 16.06.2021 ОСОБА_8 направлений 04.09.2005 до ДУ «Замкова виправна колонія» Хмельницької області для відбування покарання.

З огляду на вказане, ОСОБА_8 був засуджений та вирок суду був приведений до виконання в межах строків давності, передбачених ст. 80 КК України. У зв`язку з цим підстав для застосування строків давності, колегія суддів не вбачає.

Щодо тверджень сторони захисту, що суд повинен був застосувати ч.5 ст. 80 КК України необхідно зазначити таке.

Відповідно до ч.5 ст. 80 КК України питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Зі змісту ст. 80 КК України вбачається, що під давністю виконання обвинувального вироку треба розуміти закінчення встановлених у законі строків з дня набрання обвинувальним вироком законної сили, впродовж якого покарання не було застосоване до засудженого і вирок залишився невиконаним.

У своєму рішенні суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 набрав законної сили і відповідно до визначеної КПК України 1960 року процедури звернутий до виконання та виконується на даний час, правові підстави для застосування строків давності виконання обвинувального вироку відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки застосування положень ч.5 ст. 80 КК України можливе лише у разі невиконання обвинувального вироку, що виключається у даному випадку.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає. Тому, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 03 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4