Справа № 509/5676/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001310 від 25.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно непрацюючого, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, на утримання малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2020 року приблизно о 02 годині 26 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , допустив порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.6 (г), 10.1 «Правил дорожнього руху» України, які зобов`язують водія:

п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.2.3. б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважніш, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічніш станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.6 ґ) Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.1 дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 "Автомагістраль" не більше 130 км/год.; на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.;

п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення виразилися у тому, що в зазначений день та час водій - обвинувачений ОСОБА_4 керував автомобілем «ВМW525», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час швидкісного заїзду по смузі руху проїзної частини не добудованої дороги (6 км), що пролягає від Овідіопольської дороги Одеського району Одеської області в напрямку вул. Базова в м. Одеса, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху в кожному напрямку.

Рух здійснювався у темну пору доби по сухому асфальтобетонному покриттю з боку Овідіопольської дороги в напрямку вул. Базова в м. Одеса.

Під час здійснення руху по ділянці проїзної частини, не доїжджаючи 320 метрів до складського приміщення, що розташоване по вул. Базова, 1, зазначеної автодороги зі швидкістю приблизно 100 км/год. не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, погодні та дорожні умови, свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан керованого ним автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого не впорався з керуванням свого автомобіля, втратив контроль над ним і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився на проїзній частині разом з пішоходом ОСОБА_7 та здійснювали відеофіксацію заїзду.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, а саме:

а) відкрита черепно-лицева травма: садна обличчя, забійна рана потиличної ділянки справа, перелом лівої виличної кістки, багатоосколковий перелом кісток склепіння та основи черепа, розриви твердої мозкової оболонки, дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки, розміжчення головного мозку;

б) закрита травма грудної клітки: садна спини, переломи остистих відростків 7,8-го грудних хребців, перелом правої лопатки, переломи 1-10-го правих ребер з розривом пристінкової плеври, розриви правої легені, розрив грудної частини аорти з крововиливом у плевральні порожнини (по 300 мл рідкої темно-червоної крові);

в) закрита травма живота: розриви печінки, розрив селезінки та лівої нирки;

г) травма кінцівок: садна та забійні рани кінцівок, відкриті переломи кісток лівої гомілки;

д) садно шиї, які у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_6 настала від вищевказаної поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді перелому лівої виличної кістки, перелом кісток склепіння та основи черепа, розривів твердої мозкової оболонки, крововиливу під м`які мозкові оболонки, розміжчення головного мозку, переломів остистих відростків 7,8-го грудних хребців, перелому правої лопатки, переломів 1-10-го правих ребер з розривом пристінкової плеври, розривів правої легені, розриву грудної частини аорти з крововиливом у плевральні порожнини, розривів печінки, розриву селезінки та лівої нирки, відкритих переломів кісток лівої гомілки.

Отже, в діях водія ОСОБА_4 убачаються невідповідність вимогам п.п. 1.5., 2.3. б), 12.6 (ґ), 10.1 «Правил дорожнього руху» України і його дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що з потерпілим ОСОБА_6 дружили з дитинства, проживали в одному багатоквартирному будинку. 24.11.2020 року близько 21.00 години перебували в чотирьох, в т.ч. з потерпілим ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_7 в кафе "Хінкальня", що в парку Горького в м. Одеса. З усіх присутніх алкогольні напої вживав лише ОСОБА_8 . Він алкоголю чи наркотичних засобів не вживав. Потім вони всі разом на автомобілі свідка ОСОБА_8 приїздили до центру міста Одеси, потім до берегу моря, до двору будинку за місцем проживання. Після чого всією компанією вирушили до 6-го кілометру Овідіопольської дороги, з метою покататися на вказаному автомобілі на частині дороги, де часто влаштовуються перегони на автомобілях. Під час руху до вказаних місць за кермом автомобіля перебував водій - ОСОБА_6 . По приїзду на 6-й кілометр близько 01.00 години, спочатку по дорозі здійснив проїзд ОСОБА_6 . Потім за кермо автомобіля сів він, та трохи покатався. На початку здійснення останнього заїзду, бачив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відійшли від проїзної частини на відстань близько 20-25 метрів. При максимальному розгоні автомобіля його швидкість становила близько 100 км/год. Все трапилось дуже швидко, при русі автомобіля він повернув трохи правіше, намагаючись об`їхати автомобільні покришки, які знаходились майже на середині дороги, однак здійснив наїзд на них, внаслідок чого спрацювала подушка безпеки та він втратив керування автомобілем, потім відбувся наїзд на насип землі та він втратив свідомість. Сам момент наїзду на потерпілого ОСОБА_6 не пам`ятає. Про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знімали його заїзд на відео та підійшли ближче до проїзної частини, він не знав та не розумів, що може здійснити на них наїзд. Стосовно дорожньої обстановки на момент ДТП пояснив, що освітлення дороги не було, стан дорожнього покриття частково мокре, опадів в той момент не було. Автомобіль, яким він керував мав деякі проблеми з освітленням, а саме: дальнє світло фар освічувало близько, коректор фар не працював. В цілому вважає, що автомобіль, яким він керував, був технічно справний, однак ДТП сталася з вини водія. Раніше в таких заїздах на автомобілях особисто не приймав участі, лише спостерігав за іншими.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Збитки не відшкодовано, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування завданої моральної шкоди визнавав частково - в розмірі 10 тис. доларів США або 270 тис. гривень, в останньому слові повідомив суду, що вже назбирав 150 тисяч гривень для відшкодування моральної шкоди, які готовий передати потерпілій після проголошення вироку.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні надала показання, що являється матір`ю загиблого ОСОБА_6 .. Обвинувачений ОСОБА_4 з її сином ОСОБА_6 дружили з дитинства, зростали в одному дворі, конфліктів між собою не мали, називали один одного братами. В день, коли загинув її син, вона перебувала в Польщі на заробітках. Вважає, що під час вчинення кримінального правопорушення обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, вказавши, що це підтверджується аудіозаписом, який нею подано до суду. З обвинуваченим спілкувалась лише одного разу під час проведення слідчої дії. Завдану шкоду обвинуаченим не відшкодовано. Поданий до суду цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди підтримала у повному обсязі. У своїй письмовій заяві до суду від 12.12.2024 року про проведення судових дебатів за її відсутності, висловила свою позицію щодо призначення покарання обвинуваченому, та у зв`язку з невідшкодуванням їй обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди, просить суд призначити ОСОБА_4 реальну міру покарання.

Свідок ОСОБА_8 під час допиту в судовому засіданні дав наступні показання. В той день увечері вони в складі чотирьох осіб, в т.ч. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували в парку Горького в м. Одеса, де він вживав алкогольні напої. Крім нього алкоголь ніхто з компанії не вживав. Потім разом вирішили поїхати на 6-й кілометр покататися на його власному автомобілі, однак на той час ще документів на автомобіль у нього не було, придбав його за 2-3 місяці до події. Сам свідок у перегонах участі не приймав, однак раніше там бував та спостерігав за заїздами інших. Завжди заїзди відбувались вдень. Коли приїхали на 6-й кілометр на даній ділянці дороги нікого не було, в кінці траси світилась якась лампа. ОСОБА_6 першим проїхав по трасі. Потім, в кінці траси, за кермо сів ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_8 сів до автомобіля на заднє сидіння справа від водія. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишились стояти в кінці траси. Коли ОСОБА_4 розганяв автомобіль, пам`ятає лише, що автомбіль розігнано до швидкості не більше 100 км/год, по краям дороги було каміння, було темно, світло фар не зовсім добре освітлювало дорогу, хоча він і не звертав особливої уваги на дорогу, в машині вони з ОСОБА_4 не розмовляли, музику не вмикали, телефони не дзвонили. Потерпілих в момент зіткнення не бачив, був без свідомості.

Свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні допитати не представилось можливим, на неодноразові виклики до суду не з`являвся, на телефонні дзвінки не відповідав, ухвали суду про привід свідка не виконані через відсутність свідка за місцем проживання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім його показів, та показів свідків, повністю підтверджується перевіреними в судовому засіданні письмовивми доказами, які суд визнає належними та достовірними і ні одна сторона не поставила їх під сумнів під час судового розгляду, а саме:

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.11.2020 року (Том 1, а.п. 61-65) та додатками до нього (Том 1, а.п. 66, 67-69), відповідно до яких місцем огляду є недобудована автодорога, що веде до пром. ринку 7 км від Овідіопольської дороги в напрямку вул. Базова в м. Одеса, де виявлено автомобіль BMW 520 (згідно фототаблиць BMW 525, р.н. НОМЕР_2 ), в якого пошкоджений кузов, розтрощений моторний відсік;

- Довідкою КНП "Міська клінічна лікарня №1 від 25.11.2020 року № 7233 про звернення ОСОБА_4 до приймального відділення 25.11.2020 року в період часу з 03 год. 40 хв. по 04 год. 40 хв. та про отримані травми (Том 1, а.п. 71);

- Постановою про визнання речовими доказами по кримінальному провадженню від 25.11.2020 року, згідно якої визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні лейковий автомобіль марки BMW525 номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 (Том 1, а.п. 73);

- Актом судово-медичного дослідження (обстеження) №3961 від 24.12.2020 року (Том 1, а.п. 76-82), згідно висновків якого:

1. При дослідженні трупа ОСОБА_6 виявлені наступні ушкодження:

а) відкрита черепно-лицева травма: садна обличчя, забійна рана потиличної ділянки справа, перелом лівої виличної кістки, багатоосколковий перелом кісток склепіння та основи черепа, розриви твердої мозкової оболонки, дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки, розміжчення головного мозку;

б) закрита травма грудної клітки: садна спини, переломи остистих відростків 7,8-го грудних хребців, перелом правої лопатки, переломи 1-10-го правих ребер з розривом пристінкової плеври, розриви правої легенів, розрив грудної частини аорти з крововиливом у плевральні порожнини (по 300 мл рідкої темно-червоної крові);

в) закрита травма живота: розриви печінки, розрив селезінки та лівої нирки;

г) травма кінцівок: садна та забійні рани кінцівок, відкриті переломи кісток лівої гомілки;

д) садно шиї.

Множинність, поєднаність, поліморфізм, локалізація, морфологія та механізм утворення ушкоджень (ударна дія) у ОСОБА_6 свідчать про те, що останні могли утворитися в результаті транспортної травми від дії деталей автомобілю та дорожнього покриття.

Масивність, морфологія ушкоджень (садна з червоним дном нижче рівня шкіри, рани з крововиливами без ознак загоєння) та ступінь виразності клітинної реакції встановленої при судово-гістологічному дослідженні (без реактивних змін) свідчать про те, що всі ушкодження утворилися за секунди або декілька хвилин до смерті.

2. Всі ушкодження у своїй сукупності були небезпечними для життя і за ЦИМ критерієм згідно з п. 2.1.1.а, 2.1.3.а, 2.1.3.б, 2.1.3.в, 2.1.3.г, 2.1.3.л, 2.1.3.о, 2.1.3.п «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

3. Смерть ОСОБА_6 настала від вищевказаної поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді перелому лівої виличної кістки, перелом кісток склепіння та основи черепа, розривів твердої мозкової оболонки, крововиливу під м`які мозкові оболонки, розміжчення головного мозку, переломів остистих відростків 7,8-го грудних хребців, перелому правої лопатки, переломів 1-10-го правих ребер з розривом пристінкової плеври, розривів правої легенів, розриву грудної частини аорти з крововиливом у плевральні порожнини, розривів печінки, розриву селезінки та лівої нирки, відкритих переломів кісток лівої гомілки.

Ступінь виразності трупних явищ встановлений при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_6 (25.11.2020 р. о 11:10): (при дозованому тиску на трупні плями з силою 2 кг/см2 протягом 3 сек. останні змінюють інтенсивність свого первинного забарвлення та відновлюються через 2 хвилини, трупне заклякання добре і рівномірно виражено у всіх зазвичай досліджуваних групах м`язів, гнильні зміни не виражені) дозволяє зробити висновок, що після смерті останнього і до судово-медичного дослідження його трупа пройшло близько 8-12 годин.

4. Встановлення положення тіла в момент ДТП та частини тіла в яку була направлена травмуюча сила перебуває в компетенції комплексної медико-автотехнічної експертизи.

Слід зазначити, що за даними результатів медико-криміналістичного дослідження направлення травмуючої сили, яка спричинила перелом кісток лівої гомілки було справа наліво та дещо спереду назад.

5. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт у концентрації 0,5%о. Вказана концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати легкому алкогольному сп`янінню;

- Актом судово-медичного дослідження (обстеження) №1246 від 25.11.2020 року (Том 1, а.п. 83), згідно висновку якого кров трупа ОСОБА_6 , 1993 р.н., відноситься до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ситемою АВО;

- Актом судово-медичного-гістологічного дослідження №2890/3961 від 10.12.2020 року (Том 1, а.п. 84-85) з додатками (Том 1, а.п. 86, 87), згідно висновку якого у наданих гістологічних препаратах від трупа гр. ОСОБА_6 , 1993 р.н., виявлено: Крововилив інфільтруючого характера в м`яких тканинах голови; субарахноїдальні крововиливи в м`яких мозкових оболонках великих півкуль; травматичний розрив з вогнищевими субплевральними крововиливами у легені; травматичний розрив аорти, з крововилавами в парааортальній жировій клітковині; травматичний розрив печінки, нирки, селезінки з крововиливами, розтрощенням тканини - без реактивних змін. Нерівномірне кровонаповнення, паренхіматозна дистрофія в надісланих тканинах внутрішніх органів. Порушення реологічних властивостей крові (еритроцитарні стази - у просвітах деяких судин). Нерівномірно виражений набряк головного мозку. Вогнища набряку, вогнищеві крововиливи, ділянки дистелектазу в легені;

- Актом судово-медичного дослідження (обстеження) №6021/3961 від 30.11.2020 року (Том 1, а.п. 88), згідно висновку якого при судово-токсикологічному дослідженні крові, сечі від трупа ОСОБА_6 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 0,5%о; в сечі етиловий спирт не виявлений;

- Актом судово-медичного дослідження (обстеження) №546 від 23.12.2020 року (Том 1, а.п. 89-92) з таблицями (Том 1, а.п. 93, 94), згідно висновку якого проведеним дослідженням фрагментів кісток лівої гомілки, вилучених від трупа ОСОБА_6 , 1993 р.н. (акт №3961 від 25.11.2020р.) виявлені переломи, які розташовані на одному

рівні, у верхній третині фрагментів, мають схожий механізм утворення. Дані переломи могли утворитися одночасно в результаті дії травмуючої сили, прикладеної в області ушкоджень, в напрямку справа наліво, дещо спереду назад;

- Висновком експерта № 128-3961/2020 від 19.02.2021 року (Том1, а.п. 97-102), згідно висновків якого:

1. При дослідженні трупа ОСОБА_6 виявлені наступні ушкодження:

а) відкрита черепно-лицева травма: садна обличчя, забійна рана потиличної ділянки справа, перелом лівої виличної кістки, багатоосколковий перелом кісток склепіння та основи черепа, розриви твердої мозкової оболонки, дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки, розміжчення головного мозку;

б) закрита травма грудної клітки: садна спини, переломи остистих відростків 7,8-го грудних хребців, перелом правої лопатки, переломи 1-10-го правих ребер з розривом пристінкової плеври, розриви правої легенів, розрив грудної частини аорти з крововиливом у плевральні порожнини (по 300 мл рідкої темно-червоної крові);

в) закрита травма живота: розриви печінки, розрив селезінки та лівої нирки;

г) травма кінцівок: садна та забійні рани кінцівок, відкриті переломи кісток лівої гомілки;

д) садно шиї.

Множинність, поєднаність, поліморфізм, локалізація, морфологія та механізм утворення ушкоджень (ударна дія) у ОСОБА_6 свідчать про те, що останні могли утворитися в результаті транспортної травми від дії деталей автомобілю та дорожнього покриття.

Масивність, морфологія ушкоджень (садна з червоним дном нижче рівня шкіри, рани з крововиливами без ознак загоєння) та ступінь виразності клітинної реакції встановленої при судово-гістологічному дослідженні (без реактивних змін) свідчать про те, що всі ушкодження утворилися за секунди або декілька хвилин до смерті.

2. Всі ушкодження у своїй сукупності були небезпечними для життя і за ЦИМ критерієм згідно з п. 2.1.1.а, 2.1.3.а, 2.1.3.б, 2.1.3.в, 2.1.3.г, 2.1.3.л, 2.1.3.о, 2.1.3.п «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

3. Смерть ОСОБА_6 настала від вищевказаної поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді перелому лівої виличної кістки, перелом кісток склепіння та основи черепа, розривів твердої мозкової оболонки, крововиливу під м`які мозкові оболонки, розміжчення головного мозку, переломів остистих відростків 7,8-го грудних хребців, перелому правої лопатки, переломів 1-10-го правих ребер з розривом пристінкової плеври, розривів правої легенів, розриву грудної частини аорти з крововиливом у плевральні порожнини, розривів печінки, розриву селезінки та лівої нирки, відкритих переломів кісток лівої гомілки.

4. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт у концентрації 0,5%о. Вказана концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати легкому алкогольному сп`янінню;

- Висновком експерта № 562 від 11.01.2021 року (Том1, а.п. 105-107) з таблицями (Том1, а.п. 108, 109), згідно висновків якого на взутті ОСОБА_6 , 1993р.н., виявлено: дефект тканинного верху лівої кросівки, який утворений від надмірного розтягування матеріалу на даній ділянці; ділянка свіжої потертості в передніх відділах підошви правої кросівки і ділянка свіжої потертості в задніх відділах лівої кросівки, які могли утворитися при ковзанні по слідоутворюючій поверхні в напрямку справа наліво; ділянка свіжої потертості в передніх відділах підошви лівої кросівки, яка могла утворитися при ковзанні по слідоутворюючій поверхні в напрямку спереду назад; ділянки потертості з накладенням речовини чорного кольору на правій бічній поверхні підошви обох кросівок (скупчення частинок речовини по нижньому краю сліду), які могли утворитися в результаті контакту з поверхнею, що має дані накладення; ділянка свіжої потертості на лівій бічній поверхні підошви лівої кросівки, яка могла утворитися на завершальних етапах ДТП. Наявність слідів ковзання на підошві взуття вказує на те, що в момент первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_6 знаходився у вертикальному положенні, міг бути звернений правої бічною поверхнею тіла до транспортного засобу;

- Висновком експерта № 554 від 11.01.2021 року (Том1, а.п. 112-116) з таблицями (Том1, а.п. 117-124), згідно висновків якого:

1. На одязі ОСОБА_6 , 1993 р.н., виявлені ушкодження.

На куртці:

- розриви по швах (правий боковий і лівий боковий з переходом на шов пришива рукава) утворені від надмірного розтягування ниток швів;

- потертість у вигляді складчастого загладжування в середньої третини правої половини переду і в області правої бічної кишені з ознаками деформації ниток і накладенням речовини чорного і сірого кольору, а також розриви, які розташовані на даних ділянках, утворені від динамічного контакту в поперечному напрямку з травмуючої поверхнею, покритої речовиною чорного і сірого кольору (з країв розривів вилучено кілька частинок);

- розрив в середній третині лівої половини переду, а також неповний розрив по шву лівого бокового кишені і розриви у верхній частині правого і лівого борту утворені від надмірного розтягування матеріалу на даних ділянках;

- численні групи різаних ушкоджень (поверхневих, частково наскрізних, наскрізних), розташованих у верхній і середній третині правого рукава а також у верхній третині спинки справа утворені гострими крайками травмуючих предметів (якими могли бути осколки скла);

- на спинці ділянки потертості з переривчастими накладеннями речовини чорного кольору, а також розриви утворені від динамічного контакту з поверхнею, покритою речовиною чорного кольору.

На кофті :

- ділянка потертості в нижній третині правої половини переду з переривчастими накладеннями речовини сірого і білястого кольору у вигляді вузьких поперечних смуг, утворена від динамічного контакту з поверхнею, покритою цією речовиною;

- групи різаних ушкоджень (поверхневих, частково наскрізних, наскрізних), розташованих у верхній частині капюшона, а також на його задній поверхні утворені гострими крайками травмуючих предметів (якими могли бути осколки скла).

На штанях :

- розриви, розташовані у верхній третині по передній і задній поверхнях штанів, утворені від надмірного розтягування;

- група ушкоджень, розташованих в області лівого крокової шва у верхній третині, які мають ознаки розривів, а також різаних ушкоджень, утворені від динамічного контакту з поверхнею, що має виступи і ріжучу кромку;

- розриви в області правого бокового шва в середній третині, розриви в області лівого крокового шва (в середній і нижній третині), утворені від надмірного розтягування в результаті зацепа;

- група коротких розривів горизонтальної орієнтації на задній поверхні лівої половини штанів в нижній третині утворена від надмірного розтягування в результаті зачепа.

Пошкоджень, характерних для волочіння по проїзній частині, на одязі не виявлено.

2. В момент первинного контакту з автомобілем пішохід ОСОБА_6 міг знаходитись у вертикальному положенні і був звернений правою бічною поверхнею тіла до автомобіля;

- Висновком експерта №737-А від 29.12.2020 року з ілюстративними таблицями (Том 1, а.п. 128-133), згідно висновку якого ходова частина та гальмова система автомобіля BMW-525, номерний знак НОМЕР_2 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати характер руху керованого ним автомобіля;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2021 року зі схемою (Том1, а.п. 134-138) за участю свідка ОСОБА_7 , який розповів про обставини ДТП, яка мала місце 25.11.2020 року, та вказав, що місце наїзду на пішохода знаходиться на проїзній частині в кінці автодороги по правий бік відносно напрямку руху автомобіля. Також ОСОБА_7 вказав розташування пішоходів перед наїздом, зазначивши, що він стояв вперед обличчям до автомобіля на відстані 2 м від правого краю проїзної частини (відносно нього по ліву руку). ОСОБА_10 стояв праворуч від нього це приблизно 1,9 м також обличчям до автомобіля;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2021 року зі схемою (Том1, а.п. 139-144) та фототаблицями (Том 1, а.п. 145, 146) за участю свідка ОСОБА_4 , який розповів про обставини ДТП, яка мала місце 25.11.2020 року, та з його участю визначено загальну видимість проїзної частини з кабіни автомобіля при ближньому світлі фар, яка склала 89 метрів від автомобіля до учасника, та при дальньому світлі фар - 138,8 метрів. Також визначалось місце наїзду на пішохода, а саме: пішоходи знаходилися на відстані приблизно 1, м від правого краю та інший ОСОБА_11 ще приблизно 1,5 м від Чайки. Крім того, визначалась конкретна видимість пішохода перед наїздом на пішохода, яка склала 134,3 метра;

- Висновком експерта № СЕ-19/116-21/15905-ІТ від 24.09.2021 року (Том 1, а.п. 151-154), згідно висновків якого:

1. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного у постанові про призначення автотехнічної експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW 525», номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.6 (ґ) та 10.1 Правил дорожнього руху України.

2. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення автотехнічної експертизи у даній дорожній ситуації, водій автомобіля «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , дотримуючись вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України мав технічну можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 .

3. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення автотехнічної експертизи в діях водія автомобіля «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 невідповідність вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається.

Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення автотехнічної експертизи в діях водія автомобіля «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 убачаються невідповідності вимогам п.п. 12.6 (ґ) та 10.1 Правил дорожнього руху України.

4. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення автотехнічної експертизи, у даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «BMW 525», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 убачаються невідповідності вимогам п.п. 12.6 (ґ) та 10.1 Правил дорожнього руху України, і його дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди;

- Постановою про визнання речовими доказами по кримінальному провадженню від 25.11.2021 року, згідно якої визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженню відеозапис дорожньо-транспортної пригоди, наданий свідком ОСОБА_7 записаний на CD-R диск (Том 1, а.п. 156);

- Протоколом огляду речових доказів від 25.09.2021 року (Том 1, а.п. 157-158), яким встановлено об`єкт огляду - компакт-диск стандартного розміру CD-R білого кольору з назвою "Verbatim", номер диска N103YA21D8073376CI. Відтворенням відеофайлу Video2021-09-25at 10.54.19. mp4, встановлено, що даний відеозапис проведений відеокамерою на мобільний телефон, який знаходився в руках свідка ОСОБА_7 на місці пригоди. Також встановлено та зафіксовано обставини зйомки та зміст відео зі звуковим супроводом;

- Відеозаписом, який міститься на компакт-диску (Том 1, а.п. 159), обставин ДТП, що мало місце 25.11.2020 року на автодорозі 6 км, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район (нині Одеський район), яке веде від Овідіопольської дороги в напрямку вул. Базова в м.Одеса, з камери телефону свідка ОСОБА_7 .

Крім того, за клопотанням потерпілої ОСОБА_9 під час судового розгляду досліджено аудіозапис розмови тривалістю 31 хв 21 с, який має назву "Эстель" та знаходиться на CD-R диску (а.п.179, Том 1). Як стверджує потерпіла даний аудіозапис було проведено з дозволу свідка ОСОБА_7 на мобільний телефон її доньки ОСОБА_12 . З тверджень потерпілої учасниками даної розмови були свідок ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 , її доньки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , адвокат ОСОБА_14 та її помічниця ОСОБА_15 . Розмова відбулась незадовго після поховання її сина ОСОБА_6 . З дослідженого аудіозапису вбачається про розповідь особи чоловічої статі про події, що передували ДТП та про обставини цієї ДТП, яка відбулась за можливої участі обвинуваченого ОСОБА_4 . Також чутно як на запитання когось із співрозмовників, чоловічий голос неодноразово говорить про те, що ОСОБА_16 перед керуванням транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння. Саме на даній обставині, яка не відображена в обвинуваченні акцентувала увагу потерпіла ОСОБА_9 протягом розгляду кримінального провадження.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Правила, визначені у ст.87 КК, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи; положення ст.87 КПК можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Суд також враховує, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Щодо наданого суду потерпілою ОСОБА_9 та дослідженого під час судового розгляду кримінального провадження аудіозапису розмови під назвою файлу "Эстель" та знаходиться на CD-R диску (а.п.179, Том 1), суд зазначає, що наданий доказ є електронною копією без зазначення місцязнаходження оригіналу доказу з неможливістю також встановлення точної дати, часу місця здійснення аудіозапису.

Крім того, даний доказ здобутий з порушенням вимог КПК України, його здобуття не ініційовано потерпілою шляхом подання слідчому відповідного клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, здобуто під час досудового розслідування, однак надано суду лише під час судового розгляду (підтвердження того, що доказ вважався втраченим відсутні), експертизи щодо встановлення технологічних властивостей аудіозапису (ознак монтажу, спотворення звуку, тощо) чи фоноскопічної експертизи не проводилось та клопотань про проведення таких експертиз потерпілою чи стороною обвинувачення не заявлялось. Наданий доказ також не містить підтвердження дозволу людини на запис її голосу, в порушення ст. 31 Конституції України.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного, наданй суду потерпілою ОСОБА_9 доказ - аудіозапис розмови під назвою файлу "Эстель", який знаходиться на CD-R диску (а.п.179, Том 1) суд вважає недопустимим доказом, оскільки такий отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Інші докази, дослідженні під час судового розгляду кримінального провадження, суд вважає, отримані у відповідності до діючих процесуальних правил, є належними та допустимими.

Заслухавши пояснення всіх учасників судового провадження, показання потерпілої, свідків, дослідивши письмові докази, відеозаписи, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною, а в його діях убачаються невідповідність вимогам п.п. 1.5., 2.3. б), 12.6 (ґ), 10.1 «Правил дорожнього руху» України і його дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди. Тому дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді та висновку Малиновського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області, щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 , вважають, що наявні дані не вказують на ймовірність небезпеки. На думку органу пробації та у разі прийняття судом рішення про винуватість обвинуваченого виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язки, відповідно до ч.3 п.2 ст. 76 КК України. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як низький.

Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем реєстрації характеризується позитивно, не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, на наркологічному обліку не значиться, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, яким спричинено смерть людини, позицію потерпілої, яка просить призначити реальну міру покарання, якою також заявлено цивільний позов, та який визнається обвинуваченим частково, однак шкоду не відшкодовано навіть частково, особу винного, його сімейний стан, наявність позитивної характеристики, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд, вирішуючи розмір моральної шкоди, виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодуванням моральної (не майнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В цивільному позові потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 вона втратила сина, який був її опорою в житті, завжди разом з нею розділяв її радість та підтримував її у тяжкі моменти, спільно мешкали та проводили разом багато часу. Загиблий підтримував її як морально, так і матеріально. Позивач не може змиритися із втратою сина, він часто являється їй у снах, через що позивач втратила нормальний, спокійний сон, часто прокидається, внаслідок чого погіршився її стан здоров`я. Внаслідок загибелі ОСОБА_6 морально страждають також і близькі позивача, що також призводить до більш страждань позивача.

З урахуванням викладеного та глибини вже перенесених позивачем моральних страждань, та тих, що будуть її переслідувати довго тривалий час, позивач оцінила завдану їй моральну шкоду в розмірі 600000 (шістсот тисяч) гривень, що за вирахуванням належного позивачу страхового відшкодування у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень, просить стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, внаслідок чого загинув її син, у розмірі 570000 (п`ятсот сімдесят тисяч) гривень.

До цивільного позову ОСОБА_9 додано копію заяви її представника ОСОБА_17 про виплату страхового відшкодування до Страхової компанії "Еталон", в які просить виплатити їй страхове відшкодування пов`язане з моральною шкодою, - 30000 (тридцять тисяч) гривень (1/2 страхового відшкодування моральної шкоди для ОСОБА_9 матері загиблого).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 під час судових дебатів просила звернути увагу суд, на те, що на даний час повністю сформавана страхова справа на підставі заяви ОСОБА_9 , та готова до виплати після винесення судового рішення. Також вказувала, що ОСОБА_4 частково відшкодував завдані ОСОБА_9 моральні збитки, однак розмір шкоди - 570 000 грн., вважають завищеним та не обгрунтованим.

Приймаючи до уваги викладене, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_4 , аналізуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що з врахуванням обсягу душевних страждань та їх тривалості, які зазнала потерпіла внаслідок ДТП, в якій загинув її син, винним у чому визнається обвинувачений, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди (без урахування розміру страхового відшкодування моральної шкоди) підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 570000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Процесуальні витрати по справі понесені на залучення експертів становлять в загальному розмірі 3530 грн. 49 коп. та підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді від 26.11.2020 року, необхідно скасувати.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як суд дійшов висновку про необхідність відбування покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» на строк до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 взяти під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня взяття його під варту, тобто з 16 січня 2025 року.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушнням, у розмірі 570000 (п`ятсот сімдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів в загальному розмірі 3530 (три тисячі п`ятсот тридцять) грн. 49 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеса від 26.11.2020 року, на легковий автомобіль марки BMW525, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , скасувати.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- легковий автомобіль BMW525 номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 від 06.10.2020 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , повернути власнику ОСОБА_8 ;

- відеозапис дорожньо-транспортної пригоди, наданий свідком ОСОБА_7 , записаний на CD-R диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - надалі зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1