ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1143/25 Справа № 205/736/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,(в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_6 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України,

встановив:

Оскаржуваною ухвалою суду від 30 січня 2025 року, під час розгляду матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_6 продовжено строк дії застосованого раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 березня 2025 року і визначено розмір застави у 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість злочину у

вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , особу останнього, зазначив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які не припинили існувати, і не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати домашній арешт.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_6 вказує про незаконність ухвали, оскільки наявність ризиків є припущенням, та спростовується тим фактом, що він з 2021 року перебуває під вартою. При цьому, апелянт вказує про погіршення стану здоров`я, що підтверджується довідкою із СІЗО, що унеможливлює його тримання в умовах від суспільства. Крім цього, зазначає про наявність у нього місця проживання, матір пенсійного віку на утриманні, яка теж хворіє. Окрім цього, вказує на тривалий розгляд кримінального провадження. Додатково просить повторно, не визначати колегію суддів складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 .

В доповненні ОСОБА_6 вказує, що пояснення свідка ОСОБА_13 сфабрикованні. Зазначає, що суд І інстанції в рішенні вказав неправдиві дані щодо його стану здоров`я.

В апеляційному суді захисник та обвинувачений підтримали вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши матеріали контрольного провадження, апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

За приписами до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст. 177, 178 КПК України, у їх зі ставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Так, обґрунтовано взято до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.255, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України, одне з яких є особливо тяжким злочином, і у разі доведеності вини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 років з конфіскацією майна.

Крім цього, питання щодо обґрунтованості підозри вирішувалося під час застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, а долучені матеріали до клопотанні підтверджували таку обставину.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, тяжкість кримінального правопорушення, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинені ними діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення його вини у вчинені злочину, може у подальшому вчинити інше кримінальне правопорушення. Між цим, на даний час в Україні введено воєнний стан, що суттєво обмежує органи влади виконувати свої обов`язки на окремих територіях держави.

Вищенаведене свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути

недостатніми для запобігання цим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим під час судового провадження.

Доводи апеляційної скарги про наявність постійного місця проживання, матері похилого віку, та стан здоров`я ОСОБА_6 мають місце, але, перші дві обставини, на переконання апеляційного суду, враховуючи тяжкість вчинення злочинів у яких обвинувачується особа, обставини їх вчинення відповідно до обвинувального акту, наявність ризиків не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Стосовно стану здоров`я обвинуваченого, то дійсно ОСОБА_6 хворіє, але ним не надано даних, які б вказували щодо неможливості утримувати його в умовах в ізоляції від суспільства.

Колегія суддів уважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення кореспондується з характером суспільного інтересу, у зв`язку з чим, з огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого, у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється ще щодо чотирьох осіб, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з чим погоджується й колегія суддів, уважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений тримається вартою безпідставно, апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження йому строку тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.09.2024 року, за результатами апеляційного розгляду поданої ОСОБА_6 скарги, був зменшений розмір застави до 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнював 302800 грн.

Враховуючи зазначену вище необхідність продовжити щодо ОСОБА_6 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, разом з тим, вважає за необхідне зменшити розмір застави для ОСОБА_6 до 80 розмірів прожиткового мінімуму як такого, що на даному етапі кримінального провадження буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України скасувати у частині визначення розміру застави.

У цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити для обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

У іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3