Справа № 352/3166/24
Провадження № 1-кп/352/331/24
УХВАЛА

23 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому засіданні в приміщенні суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_4

під час розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному 24 березня 2023 року до ЄРДР за № 0000036

відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Іваниківка Івано-Франківського району Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 290, частинами першою та четвертою статті 358 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Щодо руху провадження та суті питання, що вирішується ухвалою

19 грудня 2024 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 290, частинами першою та четвертою статті 358 Кримінального кодексу України ( далі КК України).

Ухвалою Суду від 19 грудня 2024 року за результатами підготовчого судового засідання призначено судовий розгляд вказаної справи на 23 грудня 2024 року.

23 грудня 2024 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшли клопотання та обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі статті 49 КК України в зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У відповідності до частини четвертої статті 286 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

2.Позиція сторін

Обвинувачений просив задовольнити клопотання. Він розуміє, що закриття за статтею 49 КК України є закриттям з нереабілітуючих обставин, однак він вину визнає повністю, на продовженні розгляду справи та ухваленні виправдувального вироку не наполягає, просить задовольнити його клопотання та закрити провадження в зв`язку із закінченням строків давності на підставі статті 49 КК України.

Захисник підтримала клопотання обвинуваченого та просила його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання. Одночасно просив вирішити питання щодо речових доказів, а судові витрати віднести на рахунок держави.

3.Встановлені обставини

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 в кінці червня 2019 року, але не пізніше 06 липня 2019 року, перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , умисно, за допомогою зварювального апарату, видалив фрагмент металу із первинним маркуванням номера кузова в автомобілі марки «Opel» моделі «Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вварив на його місце металеву пластину з іншим номером.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за статтею 290 КК України за ознаками знищення, заміни номерів вузлів транспортного засобу.

Крім того, згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 в кінці червня 2019 року, але не пізніше 06 липня 2019 року, перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , умисно, за допомогою невстановленого принтеру, підробив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «Opel», для подальшого використання підробленого документа.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною першою статті 358 КК України за ознаками підроблення офіційного документа, який видається державною установою і надає права, з метою подальшого особистого використання.

Крім того, згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 06 липня 2019 року, достовірно знаючи, що вказане вищевказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є підробленим, на сайті АТ «Просто» під час оформлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вніс завідомо недостовірні відомості про транспортний засіб, зокрема про реквізити транспортного засобу з підробленого ним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В подальшому в липні 2020 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в селищі Лисець Івано-Франківського району, під час продажу невстановленій особі вищевказаного автомобіля «Opel», достовірно знаючи, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є завідомо підробленим, надав невстановленій особі вказаний завідомо підроблений документ, чим використав його

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною четвертою статті 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа.

4.Висновки суду

Під час вирішення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України Суду необхідно надати відповідь на наступні питання:

-чи минули на цей час строки притягнення до кримінальної відповідальності, визначені статтею 49 КК України;

-чи притягалась особа раніше до кримінальної відповідальності;

-чи ухилялась особа від досудового розслідування або суду;

-чи відноситься кримінальне правопорушення до переліку, зазначеного в частинах 5-6 статті 49 КК України.

Відповідно до наданої прокурором довідки № 39-29112024/26007, станом на 29 листопада 2024 року відомості про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в ІАС відсутні.

Прокурором також не надано відомості щодо притягнення ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності. Згідно із текстом обвинувального акта ОСОБА_4 раніше не судимий

В обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості щодо зупинення кримінального провадження в зв`язку із розшуком ОСОБА_4 .

Прокурором не надано відомості, що ОСОБА_4 ухилявся від досудового розслідування або суду.

Відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України кожне із кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до кримінальних проступків за який передбачено покарання у вигляді, в тому числі, обмеження волі

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, останній з яких вчинено в липні 2020 року.

Таким чином, строк давності до притягнення до відповідальності за вчинення кримінальних проступків, зазначених в обвинувальному акті в цьому провадженні сплинув у липні 2023 року.

Кримінальні правопорушення за статтями 290 та 358 КК України відсутні в переліку статей, зазначених в частинах 5 та 6 статті 49 України.

Таким чином, наявні всі передбачені статтею 49 КК України обставини, які свідчать про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

За таких обставин Суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 290, частинами першою та четвертою статті 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

5.Щодо речових доказів

В судовому засіданні прокурором надані наступні документи щодо речових доказів:

-постанова від 27 березня 2023 року про визнання речовим доказом:

автомобіля марки «OPEL» моделі «VECTRA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який поміщено для зберігання на майданчику тимчасово затриманого автотранспорту в м. Тисмениця по вулиці Л. Українки;

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке залишене в Івано-Франківському НІДЕКЦ МВС;

-постанова від 17 грудня 2024 року про визнання речовим доказом зварювального апарату марки KEISER жовтого кольору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4

-ухвала слідчого судді від 27 березня 2023 року у справі № 352/618/24 про арешт майна, якою накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому

-гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

-майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання

Відповідно до частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації.

За таких обставин, арешт автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів підлягає скасуванню.

При цьому, автомобіль підлягає конфіскації в дохід держави та передачі на потреби Збройних Сил України, зварювальний апарат конфіскації в дохід держави, а підроблене свідоцтво про державну реєстрацію передачі до криміналістичної колекції Івано-франківського НІЕКЦ як таке, що не має цінності і не може бути використане.

6.Щодо процесуальних витрат

Згідно обвинувального акта та довідок про витрати на проведення експертизи, під час проведення досудового розслідування проводились експертизи, витрати на проведення яких складають 2265,36 та 191 гривень.

В судовому засіданні прокурор просив стягнути віднесення цих витрат на рахунок держави.

Захисник та обвинувачений, кожен окремо, не заперечували щодо цього.

Заслухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали провадження в цій частині Суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до частини першої статті 369 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Згідно положень пункту 13 частини першої статті 368, пунктів 1, 2 частини четвертої статті 374 Кримінального процесуального кодексу України питання щодо процесуальних витрат вирішується судом при ухваленні вироку.

Кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 року у справі № 203/241/17, відповідно до яких «якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту».

В мотивувальній частині постанови зазначено, що Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стосовно стягнення судом саме процесуальних витрат за проведення експертиз, то важливе значення у механізмі їх розподілу в кримінальному провадженні набуває питання про те хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилась, а також чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України. Це положення відповідає приписам ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», а також ч. 2 ст. 122 КПК.

При цьому установи, які проводять судово-експертну діяльність надсилають органу досудового розслідування, що здійснює відповідне кримінальне провадження, рахунок з визначенням вартості проведеної судової експертизи. Після закінчення досудового розслідування та складання обвинувального акту, у цьому процесуальному документі, серед іншого, слідчий повинен вказати відомості про розмір витрат на залучення експерта, які у разі винесення судом обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави (п. 8 ч. 2 ст. 291, ч. 2 ст. 124, КПК).

Крім того, експертиза у кримінальному провадженні може проводитися також судовими експертами, які не є працівниками зазначених установ, і такі експерти мають право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи й викликом для надання пояснень чи показань, оскільки проведення експертизи не є їх службовим обов`язком (п. 6 ч. 3 ст. 69 КПК, п. 5 ст. 13 Закону «Про судову експертизу» та п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень).

Враховуючи викладене, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

В постанові об`єднаної палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 02 грудня 2024 року у справі № 686/1999/20 Верховний Суд визначив, що підстав відступати від її висновку у постанові від 12 вересня 2022 року про те, що процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито внаслідок спливу строку давності.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В даній справі, які і у справах 203/241/17 та 686/1999/20, провадження завершується постановленням ухвали про закриття провадження з нереабілітуючих підстав, а судові витрати понесені внаслідок залучення експертів державної спеціалізованої установи стороною обвинувачення, а саме органом досудового розслідування.

В зв`язку із викладеним, Суд враховує вищевказані висновки Верховного Суду та не вбачає підстав для стягнення судових витрат з обвинуваченого, в зв`язку із чим вони мають бути віднесені на рахунок держави.

В зв`язку із викладеним, керуючись статтями 100, 122, 284-286, 288, 314 ,372 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 46 КК України -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Іваниківка Івано-Франківського району Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження № 0000036 від 24 березня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 290, частинами першою та четвертою статті 358 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2023 року у справі № 352/618/23, на:

-автомобіль марки «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на території майданчика затриманого транспорту відділення поліції № 1 ( місто Тисмениця) в місті Тисмениця по вулиці Л. Українки, будинок 2;

-свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке залишене в Івано-Франківському НІДЕКЦ МВС

Речовий доказ автомобіль марки «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_3 конфіскувати в дохід держави та передати на потреби Збройних Сил України.

Речовий доказ свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке залишено у Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України для проведення перевірок, на підставі пункту 4 частини дев`ятої статті 100 КПК України- передати до криміналістичної колекції вказаної експертної установи.

Речовий доказ зварювальний апарат марки KEISER, жовтого кольору конфіскувати в дохід держави.

Судові витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 27 грудня 2024 року о 15 годині 30 хвилин в залі судового засідання Тисменицького районного суду Івано-Франківської області (місто Івано-Франківськ, вулиця Незалежності, будинок 150).

Суддя ОСОБА_6