У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 5 ст. 407 КК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого-криміналіста Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001416 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого-криміналіста Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 , погодженого прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 .

Застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, тобто до 06.02.2025.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді невмотивованою та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, будь-яких заходів до повернення до військової частини не вживає, не працює, міцних соціальних зв`язків, які б стримували його від порушень процесуальних обов`язків, не має.

На думку апелянта, під час досудового розслідування встановлено ризики того, що підозрюваний у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відносно ОСОБА_6 дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненими кримінальними правопорушеннями.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001416 від 08.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 410 КК України.

06.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.11.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.01.2025 включно.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Підозра є обґрунтованою та на даному етапі досудового розслідування підтверджується матеріалами службового розслідування, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що ризик переховування від слідства та суду, зі спливом двомісячного строку досудового розслідування, є маловірогідним. Також з урахуванням сплину тривалого часу досудового розслідування та не зазначення слідчим конкретних осіб (свідків), на яких можливо буде впливати підозрюваний, слідчий суддя вважав, що існування на теперішній час ризику впливу на свідків прокурором не доведено.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не був встановлений при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу та обставин, які б свідчили про виникнення зазначеного ризику на теперішній час, слідчим у клопотанні не зазначено та у судовому засіданні не встановлено. Тому, прокурором не доведено існування на теперішній час обставин, визначених положеннями п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що запобіжний захід ОСОБА_6 обрано строком до 03.01.2025. Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001416 спливав 06.01.2025.

31.12.2024 старшим слідчим-криміналістом Першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві, ОСОБА_9 подано до слідчого судді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 строком до 03.02.2025.

У судовому засіданні 03.01.2025 прокурором зазначено, що строки досудового розслідування 03.01.2025 продовжені постановою прокурора до 06.02.2025. Проте, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком до 03.02.2025, слідчим лише ініційовано клопотання про продовження строку досудового розслідування та не продовжені відповідно до ст. 294 КПК України.

Отже, слідчий мав звернутися до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 лише в межах строку досудового розслідування, оскільки на час звернення з клопотанням до суду не було продовжено строки досудового розслідування.

Крім того, подане слідчим клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 строком до 03.02.2025 свідчить, що слідчому було достеменно відомо, що строки досудового розслідування будуть продовжено.

Крім того, слідчий суддя вказав, що за два місяці досудового розслідування, слідчим проведена лише одна процесуальна дія, а саме, скерування повістки про виклик свідка, та отримання відповіді про неможливість його явки у визначену дату. Жодної іншої процесуальної дії, зокрема призначення експертиз, слідчим не виконано.

За висновком слідчого судді, зазначене свідчить, що за час дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідні процесуальні дії для завершення досудового розслідування слідчим не здійснені, а отже, безпідставна тяганина слідчого при здійсненні досудового розслідування не може бути підставою для подальшого тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, то слідчий суддя дійшов правильного висновку, що обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими матеріалами службового розслідування, яке скеровано військовою частиною, та протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

У клопотанні слідчий зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, задля запобігання яких необхідне продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Проте, слідчий суддя дійшов висновку, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду є маловірогідним. Конкретних обставин або дій підозрюваного, які б свідчили про ухилення його від органів досудового розслідування, слідчому судді не надано. Інших обставин, на підтвердження ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, прокурором також не було зазначено.

Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні не знайшов свого підтвердження. Враховано тривалий час досудового розслідування та не зазначення слідчим конкретних осіб (свідків), на яких можливо буде впливати підозрюваний.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не підтверджений. До того ж, вказаний ризик не встановлений і при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу, а обставин, які б свідчили про виникнення зазначеного ризику, на теперішній час слідчим у клопотанні не зазначено.

Тому, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. З урахуванням стадії досудового розслідування, обсягу проведення слідчих дій та отриманих доказів, слідчий суддя вважав ці ризики недоведеними. З цими висновками колегія суддів погоджується.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.11.2024 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.01.2025.

Строк дії застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливав 03.01.2025.

У клопотанні слідчого зазначено, що завершити досудове розслідування у вказаний строк неможливо у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а саме: допитати начальника ФЕС та начальника кадрової служби військової частини НОМЕР_1 щодо порядку нарахування та здійснення виплат грошового забезпечення матросу ОСОБА_6 ; призначити та отримати висновок судової експертизи щодо остаточної суми, завданих ОСОБА_6 збитків державі, в особі військової частини НОМЕР_1 ; на підставі зібраних доказів та з`ясованих фактичних обставин кримінального правопорушення повідомити про остаточну підозру ОСОБА_6 ; провести інші слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення об`єктивних обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідність у яких може виникнути за наслідками проведення вищезазначених процесуальних дій; виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України з підозрюваним і надати йому достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та хоча строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження згідно ч. 5 ст. 219 КПК України не включається у строки, передбачені цією статтею, однак послідуючий строк для виконання вимог ст.ст. 291, 293 КПК України є строком досудового розслідування, оскільки згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється до дня звернення до суду з обвинувальним актом; скласти та направити до суду обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Без проведення зазначених слідчих та процесуальних дій, які здійснити раніше було неможливо, обвинувальний акт не може бути направлений у порядку ст. 291 КПК України до суду, оскільки згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Проте, слідчий суддя встановив, що за два місяці досудового розслідування слідчим проведена лише одна процесуальна дія, а саме, скерування повістки про виклик свідка та отримання відповіді про неможливість його явки у визначену дату. Жодної іншої процесуальної дії, зокрема, призначення експертиз, слідчим не виконано.

Зазначене свідчить, що за час дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідні процесуальні дії для завершення досудового розслідування слідчим не здійснені, а отже, безпідставна тяганина слідчого при здійсненні досудового розслідування не може бути підставою для подальшого тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Колегія суддів вважає ці висновки слушними та зазначає, що слідчим, прокурором не доведено, що існують обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Щодо строків продовження тримання підозрюваного під вартою у межах строку досудового розслідування, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Слідчий у клопотанні зазначив, що двомісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001416 спливає 06.01.2025, у зв`язку з чим на розгляд керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 06.02.2025.

Враховуючи викладене, слідчий просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 03.02.2025.

Проте, на момент подання клопотання до слідчого судді, строки досудового розслідування не були продовжені. Слідчий суддя зазначив, що звертаючись з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком до 03.02.2025, слідчим лише ініційовано клопотання про продовження строку досудового розслідування та не продовжені відповідно до ст. 294 КПК України.

Відповідно до наданих у судовому засіданні прокурором пояснень, строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001416 продовжено постановою прокурора від 03.01.2025 , тобто у день постановлення оскаржуваної ухвали.

Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що слідчий мав звернутися до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 лише в межах строку досудового розслідування, оскільки на час звернення з клопотанням до слідчого судді не продовжено строки досудового розслідування.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422, 532 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13