ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/602/22 Номер провадження 11-кп/814/2127/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000075 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, одруженому, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

обвинуваченому за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 30.12.2024 включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого та захисників про зміну запобіжного заходу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 23.01.2018 від 18.30 год перебуваючи разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в автомобілі, під час руху між м. Гадяч Полтавської області та с. Вельбівка Миргородського району Полтавської області спочатку став наносити удари кулаками по тулубу потерпілого ОСОБА_9 , а потім дістав із кишені належний йому ніж з розкладним лезом і завдав ОСОБА_9 рукояткою ножа з металевою кінцівкою декілька ударів у ділянку голови, а потім завдав кілька ударів лезом ножа у передню поверхню верхньої частини тулубу. Проїхавши с. Вельбівка Миргородського району ОСОБА_8 наказав ОСОБА_10 зупинитися, частково витягнув ОСОБА_9 з машини головою вперед та, діставши з багажника дерев`яну биту завдав нею кілька ударів по голові ОСОБА_9 після цього сів за кермо та вивіз тіло ОСОБА_9 у лісосмугу на околиці с. Біленченківка Миргородського району Полтавської області, де облив труп бензином та спалив, а згорілі залишки викинув у різні місця Миргородського району Полтавської області.

Крім цього 02.04.2021 ОСОБА_8 з ОСОБА_11 під час конфлікту із ОСОБА_12 нанесли потерпілому тілесні ушкодження в різні частини тіла, заштовхали його в багажник автомобіля, тобто незаконно позбавили ОСОБА_12 волі, поїхали на берег річки Грунь у м. Гадяч Полтавської області.

Крім цього 05.11.2021 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 у коробі ліжка виявлено та вилучено автомат конструкції Калашникова «АК-103» калібру 7,62х39 мм серійний номер « НОМЕР_1 ».

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що зазначені прокурором ризики не підтверджуються так як обвинувачений не намагався переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, впливати на потерпілих і свідків чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення. Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою тримання під вартою.

Вказує, що в ухвалі суду відсутнє посилання на будь-які докази на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів. Судом не враховані показання свідків та наявні докази, те, що з показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що до нього застосовано недозволені методи слідства.

Зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні малолітню дитину, має роботу та бездоганну репутацію, позитивно характеризується.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000075 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_11 за ч.2 ст. 146 КК України. В судовому засіданні 31 жовтня 2024 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.12.2024 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень судом перевірялася під час обрання та продовження запобіжного заходу. 03.05.2022 було складено обвинувальний акт, який направлений до суду та справа розглядається судом першої інстанції. Тому, кваліфікація дій та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до кримінальних правопорушень, а також допустимість доказів мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Тому колегія суддів не надає оцінку показанням свідків, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Разом з цим, необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюються, так як апелянт просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, всупереч доводам сторони захисту, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 , зокрема особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, те, що вказаний злочин вчинений проти життя та здоров`я іншої особи, із незаконним позбавленням волі особи та застосуванням зброї, в результаті якого настала смерть потерпілого, що вказує на його суспільну небезпечність, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершений, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати, обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року - суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Доводи сторони захисту про наявність постійного місця проживання, сім`ї та роботи, а також позитивна характеристика, є недостатніми підставами для зміни запобіжного заходу.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4