Справа №523/4459/25
Провадження №1-кс/523/1122/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у присутності підозрюваного, розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області погодженого прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрезден Німеччини, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, до затримання працюючого в КНП «Консультативно - діагностичний центр №29» Одеської міської ради на посаді лікаря загальної практики сімейного лікаря та голови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого.

За змістом клопотання зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, -

Встановив:

21.03.2025 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернулася слідча СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

За змістом клопотання слідчого вбачається, що згідно Наказу директора КНП «Консультативно - діагностичний центр №29» Одеської міської ради за №132-к від 1.03.2022 року ОСОБА_6 займає посаду завідувача відділення мобільної паліативної медичної допомоги дорослим, лікаря загальної практики сімейного лікаря, в службові обов`язки якої відповідно посадової інструкції входило своєчасне внесення в систему достовірної інформації щодо медичної документації, направлення і рецепти; проведення експертизи тимчасової непрацездатності пацієнтів, за наявності показань направляти їх до лікарської консультативної комісії; ведення первинної облікової документації, листків непрацездатності, керування роботою підпорядкованого середнього медичного персоналу.

Крім цього, згідно Наказу директора КНП «Консультативно - діагностичний центр №29» Одеської міської ради за №77-к від 4.02.2025 року з 5.02.2025 року була розпочата робота резервного складу медичного підрозділу щодо залучення до роботи у військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 в КНП «КДЦ №29№ ОМР, яку очолює голова ВЛК лікар-терапевт ОСОБА_6 , до функціональних обов`язків якого відноситься вивчення документів військовозобов`язаних, організація їх огляду, забезпечення консультації лікарів, перевірка висновку лікаря спеціаліста щодо придатності до військової служби, про потребу надання відстрочки, аналіз результатів огляду, після закінчення роботи призовної комісії повинен брати участь у складанні звіту про результати медичного огляду військовозобов`язаних, тобто є службовою особою відповідно ч.3 ст.18 КК України.

10.03.2025 року, більш точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про вимоги Закону України «Про запобігання корупції», знаходячись в приміщенні кабінету №12а КНП «Діагностичний центр №29», розташованому по вул. Ак. Заболотного, 32 у м. Одеса, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно з корисливих мотивів, при розмові з ОСОБА_8 , який маючи неврологічну хворобу протягом тривалого часу, прибув до сімейного лікаря голови резервного ВЛК ОСОБА_6 з метою отримання консультації щодо можливості оформлення групи інвалідності, висуну останньому вимогу про необхідність надання йому неправомірної вигоди у сумі 300 доларів США за оформлення необхідних медичних документів та подальше направлення до експертної команди лікарів при КНП «Міська клінічна лікарня №11», що є першим етапом для подальшого визнання особи непридатним до військової служби, після чого 14.03.2025 року ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 копії своїх наявних медичних документів.

Надалі, 18.03.2025 року більш точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_6 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 висказав останньому вимогу надати ще 2000 доларів США за затвердження медичних документів з діагнозом, який буде підставою для отримання 3 групи інвалідності та надання відстрочки від мобілізації, також повідомивши, що в подальшому, щоб отримати 2 групу інвалідності ОСОБА_8 необхідно буде надати ще 2000 доларів США.

19.03.2025 року приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись в своєму службовому кабінеті №12а в КНП «Діагностичний центр №29», розташованому по вул. Ак. Заболотного, 32 у м. Одеса, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи свої службові повноваження, одержав від ОСОБА_8 за оформлення необхідних медичних документів для вирішення питання про отримання групи інвалідності, яка в подальшому може стане підставою для визнання останнього непридатним до військової служби, в якості неправомірної вигоди грошові кошти у сумі 2300 доларів США, що станом на 19.03.205 року за курсом НБУ становить 95601,34 гривень, якими розпорядитися не встиг, оскільки одразу після їх отримання був затриманий правоохоронними органами на місці події.

Дані про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.368 ч.3 КК України 10.03.2025 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008.

20.03.2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України за кваліфікуючими ознаками, як одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Також встановлено, що 19.03.2025 року о 17:58 годині ОСОБА_6 фактично був затриманий в порядку ст.208 КПК України відповідно до протоколу затримання особи від 19.03.2025р.

Обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами слідчих (розшукових) дій), заявою ОСОБА_8 від 10.03.2025р, протоколом обшуку від 19.03.2025р., протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 19.03.2025р., речовими доказами та іншими матеріалами у їх сукупності.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний здійснив тяжкий злочин, санкція статті якої передбачає позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; інкриміноване кримінальне правопорушення викликає певний суспільний інтерес, підриває авторитет органів державної влади, у зв`язку з чим є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, які викривають його неправомірні дії з метою зміни ними показів, яких на теперішній час не допитано.

Прокурор підтримав клопотання слідчої, так як вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, поведінка підозрюваного на думку прокурора дає підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, умисно ухилятися від явки до суду та слідчого з метою уникнення притягнення кримінальної відповідальності, незаконно пливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому з метою запобігання ризикам більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора не забезпечать належної поведінки ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про застосування щодо його підзахисного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи клопотання необґрунтованим, зазначаючи, щоб застосувати запобіжний захід необхідно довести обґрунтованість підозри, проте ті документи, які надані прокурором наводять інші обставини, в клопотанні вказано, що ОСОБА_8 звернувся до сімейного лікаря, але ОСОБА_6 не є сімейним лікарем ОСОБА_8 , прокурором не надана відповідна декларація, яка повинна бути укладена, в матеріалах наявний тільки протокол допиту ОСОБА_8 , який діяв свідомо, спровокував щодо надання грошових коштів, також не дійсними є відомості щодо листування вимагання передачі грошових коштів, що є єдиною кваліфікаційною ознакою ст.368 ч.3 КК України, яка побудована на припущеннях, прокурор повинен довести вимагання, звертаючи увагу суду, що прохання та вимагання різні поняття, в протоколі допиту заявника не має обґрунтування, що ОСОБА_6 щось вимагав від ОСОБА_8 , повинна бути проведена лінгвістична експертиза, разом з цим залишається не зрозумілим, чому ОСОБА_6 є службовою особою, яка має адміністративно-розпорядні функції, коли мова йде про повноваження сімейного лікаря та направлення до лікарської консультативної комісії, яка має свої окремі функції, тобто доводи прокурора не підтверджуються належними доказами, ніякого вимагання не було, корупційного застереження прокурором також не надано, водночас наголошуючи, що ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково, йому необхідно постійно вживати інсулін декілька разів на добу, підзахисний має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вагітну дружину, батька, який перебуває на групі інвалідності, підтверджуючи свої доводи копіями документів, разом з цим надаючи позитивні характеристики відносно ОСОБА_6 , який раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, у зв`язку з чим за викладених підстав, з урахуванням стану здоров`я підзахисного, не доведеністю ризиків, наявності міцних соціальних зв`язків просив відмовити в задоволенні клопотання, накласти на ОСОБА_6 обов`язок з`являтися за викликом до суду, прокурора, в якості гаранту пропонував здати на зберігання закордонний паспорт, зазначаючи, що розмір застави, який прописаний в клопотанні є необґрунтованим.

Захисник ОСОБА_5 , підтримуючи думку свого колеги, в свою чергу зауважив, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до будь-якої відповідальності, докази зворотного клопотання не містить, підзахисний є законослухняним громадянином, один раз оступився та вся ситуація спровокована самим заявником, підкреслюючи, що в клопотанні сім разів зазначається через тире «сімейний лікар - голова резервного ВЛК», але такого не може бути або сімейний лікар або голова, не має такої посади через тире, є не зрозумілим навіщо приписувати статус голови ВЛК, крім того резервний склад це не працюючий склад, ніяким чином не може впливати, вказана в клопотанні посада видумана стороною обвинувачення з метою створення хибного уявлення, вказуючи, що негласних слідчих дій не має, наявний тільки протокол допиту особи, яка мала історію своєї хвороби, тому у даному випадку має місце провокування, в загалом необхідність тримання під вартою потрібно довести, але фактично прокурором не доведено не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, але існує багато факторів, які свідчать про неможливість ув`язнення ОСОБА_6 , який є інвалідом, має на утриманні двоє дітей, вагітну дружину, батька інваліда, особа не скоювала насильницьких дій проти здоров`я та життя людини, з огляду на викладене вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, вважаючи за можливе застосувати до підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 під час розгляду клопотання приєднався до думки захисників та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначаючи, що не має наміру переховуватися, водночас пояснюючи, що це була провокація, кошти не вимагав, навпаки ОСОБА_8 сам пропонував йому гроші, сам телефонував йому.

Прокурор ОСОБА_3 в спростування доводів сторони захисту, в якості репліки акцентував, що ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_6 , як сімейного лікаря, який в подальшому обіцяв йому вчинити дії як голова ВЛК. На даний час надані ті матеріали, які можливо надати, коли негласні слідчі дії будуть розсекречені, будуть відкриті захисту, вважаючи, що ризики є доведеними, просив задовольнити клопотання слідчого.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, доводи захисників, допитавши підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 згідно клопотання слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та незаконного впливу на свідків..

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Однак, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою. Згідно ст.29 ч.1 Конституції України ніхто не може триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Суд вважає, що при розгляді клопотання прокурор довів обставини передбачені п.1, 2 ст.194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст.368 ч.3 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик та обставини передбачені ст.177 КПК України, однак, при цьому прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України передбачено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, не даючи оцінку обґрунтованості підозри, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, на підставі наданих сторонами доказів, аналізуючи у сукупності викладені в клопотанні обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії тяжкого, та як вбачається потребує перевірки доказами та більш детальнішого дослідження, приймаючи до уваги доводи захисту щодо подальшого належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, пояснення самого ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає за необхідне констатувати, що аргументація захисників щодо відсутності ризику переховування має місце, враховуючи наявність постійного місця мешкання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де підозрюваний проживає разом з родиною - дружиною, малолітніми дітьми, що підтверджується копіями документів, долучених до клопотання, та свідчить про міцність соціальних зв`язків, зважаючи на стан здоров`я ОСОБА_6 , який потребує постійного контролю, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зважаючи на його поведінку під час розгляду клопотання, з якої очевидне, що він не має наміру переховуватися, фактично усвідомив протиправність своїх дій, суд дійшов до висновку, що підозрюваний не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених ст.177 КПК України, є не виправданим та не може бути застосований до підозрюваного, так як з урахуванням наявності реальних ризиків, особи ОСОБА_6 для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатньо обмежитись більш м`яким запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши залишати місце свого мешкання у певний період доби, що на думку слідчого судді буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 182-183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

В задоволенні клопотання слідчої СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 21.05.2025 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) Заборонити залишати місце свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

2) Прибувати до кабінету слідчого відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси за першою вимогою.

3) Не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

4) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

5) Покласти на ОСОБА_6 обов`язок утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

6) Здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

За змістом положень ст.202 ч.3 п.1 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання органу Національної поліції, а саме за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому.

Разом з цим організацію виконання ухвали суду покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000008 від 10.03.2025 року.

Строк дії ухвали складає 2 місяці та припиняє свою дію 21.05.2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1