Справа №522/1246/25
Провадження №1-кп/522/1227/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001420, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2024 року, на підставі обвинувального акта, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, військовослужбовця, із вищою освітою, неодруженого, який має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 23.09.2024 року Суворовським районним судом міста Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 діючи умисно та протиправно, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог постанови Верховної Ради України N? 2471-ХП від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», постанови Верховної Ради України N? 2471-ХП від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністерств України N? 576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України N? 662 від 21.08.1998 року, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але до 11.09.2024 року, незаконно придбав через невстановлений телеграм-канал, гладкоствольний короткоствольний самозарядний пістолет STALKER мод. 925 N?005653 турецького виробництва «Atak arms Ltd», Стамбул, Туреччина), що є вогнепальною зброєю, який зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 11.09.2024 року співробітниками відділу поліції N?3 Одеського районного управління поліції N? 1 ГУНП в Одеській області на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду міста Одеса проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: гладкоствольний короткоствольний самозарядний, вогнепальний пістолет STALKER мод. 925 N?005653 турецького виробництва «Atak arms Ltd», Стамбул, Туреччина) 9-мм.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно придбав та незаконно зберігав за місцем свого мешкання гладкоствольну короткоствольну вогнепальну зброю - 9-мм самозарядний пістолет STALKER мод. 925 N? НОМЕР_1 турецького виробництва «Atak arms Ltd», Стамбул, Туреччина) без передбаченого законом дозволу.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України - придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, що він позитивно характеризується за місцем проживання, та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що він має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 16.07.21 року), та має на утриманні матір пенсійного віку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (пенсійне посвідчення серія НОМЕР_3 ).

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , ступеню тяжкості кримінального правопорушення, наявності вище зазначених трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що із метою запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, та з метою його виправлення йому необхідно призначити покарання без ізоляції від суспільства у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити цього обвинуваченого від відбування покарання, із випробуванням, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає недоцільним покладення на указаного обвинуваченого додаткових обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

На підставі вище указаного, суд вважає, що такий вид покарання буде достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так як після постановлення вироку 23.09.2024 року Суворовським районним судом міста Одеси за вчинення 01.08.2024року ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України було встановлено, що цей засуджений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення до 11.09.2024 року, та 11.09.2024 року вчиненого до постановлення попереднього вироку, тому є підстави для застосування вимог ч.4 ст.70 КК України.

Суд, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст.75 КК України. Такий висновок суду цілком узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у рішенні від 23 вересня 2019 року, провадження № 51-2631км19. Статтями 70, 72, 75-78 КК України не передбачено повне або часткове складання, поглинення іспитового строку. Зазначені в ст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань. При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає, що необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням виду та розміру покарання призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 року, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, із призначенням остаточного виду та розміру покарання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.124 КПК України суд вважає необхідним стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави України 2271 грн. 84 коп. документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме, за проведення судової експертизи зброї від 18.09.2024 року №СЕ-19/116-24/19324-БЛ.

На підставі ст.174 КПК України суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту, який був накладений, згідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 року на речові докази, так як у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба.

У зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення в тому числі й умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі. Згідно з п.3 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави. Крім того, пунктом 3 частиною 9 ст.100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який був продовжений, згідно до Указу Президента, затвердженого Законом України за №4024-IX від 29.10.2024 року, та діє на теперішній час. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №186-р від 26.02.2022 року, із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням КМУ №225-р від 16.03.2022 року, № 851-р від 27.09.2022 року, вирішено передати необхідне для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану конфісковане майно, майно, визнане безхазяйним, майно, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання (у тому числі майно, визначене у статті 184 Митного кодексу України), що за правом успадкування чи на інших законних підставах перейшло у власність держави, до сфери управління Державної служби з надзвичайних ситуацій, Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами. У разі коли майно, визначене в абзаці першому цього пункту, не було передано в установленому порядку, таке майно передається відповідній обласній військовій адміністрації за місцем його знаходження після погодження із зазначеними в цьому пункті державними органами. Таким чином, враховуючи введення з 24.02.2022 року воєнного стану на території України, необхідність забезпечення потреб оборони держави, забезпечення національної безпеки, відсічі збройної агресії російської федерації проти України, усунення загрози небезпеки, державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також, що чинним законодавством передбачено можливість передачі конфіскованого майна, що перейшло у власність держави, Збройним Силам України, суд вважає, що речовий доказ, а саме пістолет підлягає спеціальній конфіскації у власність держави в особі Збройних Сил України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 174, 331, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті позбавлення волі - 3 /три/ роки.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 року, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 5.02.2025 року, та за яким його засуджено до позбавлення волі строком на 3 /три/ роки, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, з випробуванням строком на 2 /два/ роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 2 /два/ роки покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 5.02.2025 року. Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 року, а саме на: - предмет схожий на пістолет, чорного кольору, марки «Zoraki 925», № НОМЕР_1 , з магазином, який містив три патрони, які було вилучено та запаковано до спеціального сейф-пакету № PSP 2109602.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 2271 грн. 84 коп. на користь держави України.

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, речовий доказ гладкоствольну короткоствольну вогнепальну зброю - 9-мм самозарядний пістолет STALKER мод. 925 N?005653 турецького виробництва «Atak arms Ltd», Стамбул, Туреччина) - конфіскувати у власність Держави України для потреб Збройних Сил України.

Речовий доказ експертний пакет №5804327 знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

05.02.2025