Справа № 643/6043/25
Провадження № 1-кс/643/2025/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представників власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурор у кримінальному провадженні заступника начальника відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 15.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 367 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням у якому, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на тимчасово вилучене 15.04.2025 в ході обшуку за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 99, службовий кабінет №27, майно а саме: мобільний телефон Xiaomi redmi imei НОМЕР_1 з сім-картами. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ; мобільний телефон Iphone 13 imei НОМЕР_4 з сім-картою НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон Iphone 13 PRO imei НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_5 ; мобільний телефон Iphone XS MAX imei НОМЕР_8 imei 2 НОМЕР_9 з сім-картою НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000056 від 15.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 367 КК України, досудове розслідування в якому проводиться другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

Органом досудового розслідування встановлено, що можливо до скоєння вказаного кримінального правопорушення причетні т.в.о. начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 , оперуповноважений оперативного відділу ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 , старший оперуповноважений оперативного відділу ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 , оперуповноважений оперативного відділу ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 та в їх мобільних телефонах міститься інформація щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та їх бездіяльності щодо недопущення вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити. Зауважив, що вилучені в ході обшуку мобільні телефони необхідні для проведення експертизи.

Власник майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_7 просили відмовити у задоволенні клопотання. Представник вказав, що необхідну слідству інформацію, яка міститься на вилученому в ході обшуку телефоні, можливо скопіювати, а телефон, який є особистою власністю його клієнта, повернути.

Представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що з моменту вилучення мобільного телефону у слідчого було достатньо часу щоб скопіювати всю необхідну для слідства інформацію, яка на ньому міститься, та повернути його власнику, оскільки вилучений телефон є особистою власністю його клієнта.

Власник майна ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, вказав, що коли сталася подія його чергування закінчилося та він перебував вдома. Також зазначив, що вилучений мобільний телефон є його особистою власністю, в якому містяться його особисті дані та інформація, яка є важливою для нього.

Вислухавши думку прокурора, власників майна та їх представників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000056 від 15.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 367 КК України, досудове розслідування в якому проводиться другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

16.04.2025 під час обшуку у службовому кабінеті №27, що є кабінетом заступника начальника з оперативної роботи, та розташований у приміщенні ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 99, було виявлено та вилучено: мобільний телефон Xiaomi redmi imei НОМЕР_1 з сім-картами. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ; мобільний телефон Iphone 13 imei НОМЕР_4 з сім-картою НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон Iphone 13 PRO imei НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_5 ; мобільний телефон Iphone XS MAX imei НОМЕР_8 imei 2 НОМЕР_9 з сім-картою НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2025 у справі 643/6041/25 надано дозвіл слідчому Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_10 , на проведення обшуку в приміщенні службового кабінету №27, що є кабінетом заступника начальника з оперативної роботи, та розташованого у приміщенні ДУ «Харківський СІЗО» за адресою: м.Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 99, з метою відшукання, виявлення та вилучення: мобільного телефону Xiaomi redmi imei НОМЕР_1 з сім-картами. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ; мобільного телефону Iphone 13 imei НОМЕР_4 з сім-картою НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 ; мобільного телефону Iphone 13 PRO imei НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_5 ; мобільного телефону Iphone XS MAX imei НОМЕР_8 imei 2 НОМЕР_9 з сім-картою НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене в ході проведення обшуку за вказаною в клопотанні адресою має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Прокурором зазначено в клопотанні та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешти майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, в цій частині підлягає задоволенню.

На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даній частині клопотань.

Однак, відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна у вказаній частині, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Враховуючи вищевикладене, положення ст. 114, ст. 132, ч. 4 ст. 173 КПК України, керуючись загальними засадами кримінального провадження, викладеними в ст. 7 КПК України, слідчий суддя, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, вважає необхідним зобов`язати слідчого, прокурора передати на відповідальне зберігання особам, у яких було вилучено зазначені в клопотанні мобільні телефони після проведення відповідних експертиз, зняття виявленої інформації на електронних носіях експертами в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних мобільних телефонах для залучення до матеріалів кримінального провадження до 15.06.2025 включно, та попередити таких осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна. Таким чином, слідчий суддя покладає на слідчого, прокурора обов`язок з 16.06.2025 повернути вказані мобільні телефони їх власникам (особам, у яких воно було вилучено, відповідно), та у відповідності до цього визначити місце зберігання вказаного майна.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 15.04.2025 в ході обшуку за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 99, службовий кабінет №27, а саме:

- мобільний телефон Xiaomi redmi imei НОМЕР_1 з сім-картами. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ;

- мобільний телефон Iphone 13 imei НОМЕР_4 з сім-картою НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон Iphone 13 PRO imei НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_5 ;

- мобільний телефон Iphone XS MAX imei НОМЕР_8 imei 2 НОМЕР_9 з сім-картою НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_9 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Місцем зберігання всіх вказаних вище мобільних телефонів визначити другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві - до 15.06.2025 включно, протягом якого надати стороні обвинувачення строк для проведення відповідних експертиз, зняття виявленої інформації на електронні носії спеціалістами (експертами) в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях, для залучення до матеріалів кримінального провадження, а з 16.06.2025 - зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання всі вказані вище мобільні телефони особам, у яких воно було вилучено, та попередити таких осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1