печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4834/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

захисника - адвоката: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , щодо дотримання прав підозрюваного в порядку ст. 206 КПК України у кримінальному провадженні № 0000658 від 20.07.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою щодо дотримання прав підозрюваного в порядку ст. 206 КПК України у кримінальному провадженні №0000658 від 20.07.2024.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 26.08.2024 о 02 год.09 хв. на АДРЕСА_1 ОСОБА_4 було затримано старшим слідчим Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6 , як підозрюваного. В той же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.14 ч.1 ст.258 КК України. 27.08. 2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 24.10.2024 без визначення розміру застави. Після винесення ухвали слідчим суддею ОСОБА_4 з Шевченківського районного суду було доставлено до Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України (адреса: 02000 м. Київ, Печерський район, провулок Аскольдів, буд. 3-А), де він утримується до теперішнього часу. Сторона захисту вважає, що тримання під вартою ОСОБА_4 у Відділі забезпечення досудового слідства Служби безпеки України є незаконним, порушує право на захист та презумпцію невинуватості. Відділ забезпечення досудового слідства Служби безпеки України є ізолятором тимчасового тримання. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув?язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув?язнення» попередне ув?язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Згідно з п. 1.5 Інструкції про порядок тримання осіб у спеціально відведених місцях для тимчасового тримання (ізоляторах тимчасового тримання) Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України 26.07.2008 N?589 спеціально відведене місце для тимчасового тримання (ізолятор тимчасового тримання) забезпечує тримання: - осіб, затриманих за підозрою у вчиненні злочину; - осіб, які тримаються під вартою на термін до 3 діб (якщо їх доставка до слідчого ізолятора (далі СІЗО) у цей строк неможлива через віддаленість або відсутність належних шляхів сполучення, вони можуть перебувати в спеціально відведеному місці для тимчасового тримання (ізоляторі тимчасового тримання) не більше 10 діб; - підсудних (засуджених), які прибули із СІЗО у зв?язку з розглядом справи в суді або проведенням з ними слідчих дій.

З моменту затримання і до теперішнього часу ОСОБА_4 продовжує незаконно утримуватися у відділі забезпечення судового слідства СБ України (адреса:

02000 м. Київ, Печерський район, провулок Аскольдів, буд. 3-А). Утримування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою у Відділі забезпечення досудового слідства Служби безпеки України є порушенням права ОСОБА_4 на свободу, оскільки позбавлення свободи може бути здійснено виключно у порядку, який визначений законом, ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п.5 ч. 1 ст. 12 КПК України. Сторона захисту вважає, що тримання ОСОБА_4 під вартою у Відділі забезпечення досудового розслідування Служби безпеки України, застосування щодо нього спеціальних засобів (наручників, карцеру) є тиском на підозрюваного, який направлений на примушування останнього надати показання проти самого себе та визнати вину у кримінальних правопорушеннях, які йому інкриміновані, порушення презумпції невинуватості, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 10 ч.1 ст.ст.7,17 КПК України.

Посилаючись на вищевказані обставини та положення ст. 206 КПК України, адвокат ОСОБА_3 просить постановити ухвалу якою зобов`язати уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та Служби безпеки України негайно перевести ОСОБА_4 в Державну установу «Київський слідчий ізолятор» на строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання пі вартою.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги.

Прокурор проти задоволення скарги заперечував.

Заслухавши думку учасників судового розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Головним слідчим управлінням Служби безпеки України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000658 від 20.07.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.258 КК України.

Процесуальне керівництво у справі здійснюється Офісом Генерального прокурора.

В рамках досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 26.08.2024 о 02 год.09 хв. на АДРЕСА_1 ОСОБА_4 було затримано.

В той же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.14 ч.1 ст.258 КК України.

27.08.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком без визначення розміру застави.

Після винесення ухвали слідчим суддею ОСОБА_4 було доставлено до Відділу забезпечення досудового слідства Служби безпеки України, де він утримується до теперішнього часу.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (надалі - Закон ) попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частиною 3 ст. 1 Закону встановлено, що тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної Декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Проте в клопотанні адвоката не доведено, та в судовому засіданні не встановлено обставин, які б дали слідчому судді можливість прийти до висновку про можливість задоволення скарги. Так тримання ОСОБА_4 під вартою здійснюється на підставі ухвали слідчого судді та в межах кримінального провадження, що відповідає нормам чинного законодавства.

Окрім того ч. 1 ст. 206 КПК України передбачено лише право слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Однак чинним КПК України не передбачено таких повноважень слідчого судді, які б уповноважували його приймати рішення про зобов`язання уповноважених осіб органу державної влади вчинити дії щодо переведення особи, яка тримається під вартою до іншого місця утримання.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо дотримання прав підозрюваного в порядку ст. 206 КПК України у кримінальному провадженні №0000658 від 20.07.2024 є необгунтованою та у її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.22,26, 32,107, 206, 208, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , щодо дотримання прав підозрюваного в порядку ст. 206 КПК України у кримінальному провадженні № 0000658 від 20.07.2024 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено о 09 год. 50 хв. 11.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1