Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1158/23
номер провадження 1-кп/695/124/25
Номер рядка у звіті 230
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000324 від 07.03.2023 р. відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки розгляд справи не завершений і його неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу. Також на даний час існують та не спростовані ризики, які були раніше встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників процесу, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд враховує той факт, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків: офіційно не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Крім того, згідно вироку суду відносно ОСОБА_4 від 30.08.2023, останній був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України і йому було остаточно призначене покарання у вигляді позбавлення волі, яке він наразі відбуває.

Оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, суд вважає, що ризики, заявлені прокурором у клопотанні, зменшилися, але не перестали існувати. Перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Судовий розгляд триває і завершити його в межах строку дії запобіжного заходу, який закінчується 20.01.2025 р., неможливо.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, тому необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів.

Керуючись ст.ст. 183, 194, 331, 383 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити попередній - тримання під вартою та продовжити його строком до 60 днів, а саме - до 13.03.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів.

Суддя ОСОБА_1