Справа № 716/443/25
УХВАЛА

про арешт майна

18.03.2025 м.Заставна

Слідчий суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділення №1 (м.Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000940 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2025 слідчий відділення №1 (м.Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області із клопотанням про арешт майна.

У клопотанні слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно з позбавленням права на відчуження, користування, розпорядження, а саме на автомобіль марки «Toyota Avensis» сірого кольору, VIN НОМЕР_1 д.н.з НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 зареєстрований на ОСОБА_4 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вказаного клопотання, посилається на те, що 15.03.2025 біля 15:31 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_4 по трасі М-19 в районі населеного пункту с. Кадубівці Чернівецького району не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю марки «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 чим допустив зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок ДТП частково пошкоджено транспортні засоби. Водія автомобіля ВАЗ-2101 неповнолітнього ОСОБА_6 з діагнозом: перелом кісток плечового поясу госпіталізовано до ЛШМД м. Чернівці, та пасажира неповнолітнього ОСОБА_7 госпіталізовано до МДКЛ м. Чернівці з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку.

У клопотанні слідчий зазначає, що під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 15.03.2025 транспортний засіб марки «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 був вилучений, як тимчасово вилучене майно та визнаний в якості речового доказу, після чого доставлений на спеціальний майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: вул. Комунальників 4-В, м. Чернівці.

У судове засідання слідчий, який ініціював розгляд клопотання не з`явився. Надав суду заяву з проханням проводити розгляд без його участі, вказав, що клопотання підтримує повністю та просить його задовольнити.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За таких обставин, неприбуття ОСОБА_4 у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, накладання арешту на майно допускається з метою збереження речових доказів.

Ч. 3 ст.170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

За змістом ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Ч.2 ст.173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що відділенням поліції № 3 (м. Заставна) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000940 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Обставини, викладені у клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.03.2025 у кримінальному провадженні №0000940, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.03.2025, постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 15 березня 2025 року, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Avensis» сірого кольору, VIN НОМЕР_1 д.н.з НОМЕР_2 .

На підставі викладеного та враховуючи наявність обґрунтованих підстав вважати, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно, а саме: автомобіль марки «Toyota Avensis» сірого кольору, VIN НОМЕР_1 д.н.з НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_4 та яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_5 може бути предметом кримінального правопорушення, має значення речового доказу по вказаному кримінальному провадженню, оскільки вилучений безпосередньо на місці ДТП, має сліди пошкоджень, є необхідним для призначення та проведення судових експертиз та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні постановою слідчого, тому з метою забезпечення його збереження для розслідування, встановлення обставин кримінального правопорушення та закінчення даного провадження необхідно накласти на нього арешт, не накладення арешту на дане майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість клопотання та наявності підстав для його задоволення.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів та подальшого проведення відповідних експертиз, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність та доцільність накласти арешт на вилучений транспортний засіб, оскільки він має значення речового доказу в провадженні, а тому заявлене клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого відділення №1 (м.Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000940 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно з обмеженням права користування, розпорядження та відчуження, а саме на автомобіль марки «Toyota Avensis» сірого кольору, VIN НОМЕР_1 д.н.з НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 зареєстрований на ОСОБА_4 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 .

На ухвалу прокурором, підозрюваним, власником майна може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1