10.01.2025
Справа № 642/8164/24
Провадження №1-кс/642/23/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні 31.12.2024 року ОСОБА_3 заявив усний відвід судді ОСОБА_4 .

Розгляд заяви про відвід передано судді ОСОБА_1 .

Учасники кримінального провадження до судового засідання не з`явились, про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином у встановленому законодавством порядку.

На адресу суду надійшла письмова заява (клопотання) ОСОБА_3 в якій останні зазначив що ним в порядку ст. ст. 75, 80 КПК України було заявлено відвід ОСОБА_4 «… оскільки остання порушувала процедуру та не виконувала прямі обов`язки визначені КПК України»

На думку суду, з урахуванням що відбувається розгляд заяви про відвід а не судове слідство де дається оцінка доказам, неявка належним чином повідомлених учасників кримінального провадження, не перешкоджає розгляду заяви ОСОБА_3 оскільки не порушує його право на захист.

Суд з метою недопущення судової тяганини та дотримання розумних процесуальних строків, прослухавши звукозапис судового засідання від 31.12.24 року де заявник висловив свою думку щодо упередженості головуючого, перевіривши заяву та надані до неї матеріали, вважає за необхідне в задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 відмовити, оскільки в діях останньої суд не вбачає обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в її неупередженості або інших підстав передбачених ст. 75 КПК України, наявність яких перешкоджає судді брати участь у кримінальному проваджені.

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що безсторонність, в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності.

Особа, яка подала заяву про відвід слідчого судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відвід повинен бути вмотивованим.

За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Суд вважає, що заявлений відвід не містить обґрунтованих відомостей та доказів, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження необ`єктивності або упередженості судді при розгляді скарги.

Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу у процесі розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було. Обставини, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді відсутні, у зв`язку із чим, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75,81 КПК України,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1