Справа №522/638/25
Провадження №1-кп/522/135/25
УХВАЛА

03 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0001452 від 13.10.2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеси, українки, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_9 ,

особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0001452 від 13.10.2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_10 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, дію якого, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 №3891-IX, продовжено з 12.08.2024 строком на 90 діб вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 12.10.2024 о 11:55 годин ОСОБА_5 , перебуваючи у магазині «Точка», що у «Цифровому містечку» за адресою: м. Одеса, Старосінна площа, 1А, не будучи здатною усвідомлювати свої дії та керувати ними через свій психічний стан, із вітрини до рук взяла мобільний телефон марки «Iphone», моделі «15 Pro», на 512 gb, у корпусі чорного кольору з IMEI: НОМЕР_1 , IMEI12: НОМЕР_2 , без сім-карти, із серійним номером «CMJPV369DD» та пройшовши повз касову зону, не розрахувавшись за вищевказаний мобільний телефон, покинула місце скоєння кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 49800,00 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містять ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відносно вчинення наведеного суспільно небезпечного діяння саме ОСОБА_5 органом досудового розслідування зібрані певні докази, зазначені в клопотанні та реєстрі матеріалів досудового розслідування, які були досліджені безпосередньо судом у судовому засіданні, зокрема: витяг з ЄРДР від 13.10.2024 року; рапорт поліцейського взводу №1 роти №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 від 12.10.2024 року; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.10.2024 року; протокол огляду місця події від 12.10.2024 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 14.10.2024 року; протокол допиту підозрюваної ОСОБА_5 від 17.10.2024 року; протокол тимчасового доступу від 02.12.2024 року.

Також судом був досліджений висновок судово-психіатричної експертизи №810 від 18.11.2024 року, відповідно до якого підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, виявляла клінічні ознаки «Шизофренії, параноїдної, безперервний тип перебігу з наростаючим змішаним параноїдним та психопатоподібним дефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.07» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду) та за своїми психічним станом, не була здатною усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час підозрювана ОСОБА_5 також виявляє клінічні ознаки хронічного психічного розладу у вигляді «Шизофренії, параноїдної, безперервний тип перебігу з наростаючим змішаним параноїдним та психопатоподібним дефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.07» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом може брати участь в проведенні процесуальних дій, однак за обов`язкової участі захисника відповідно до вимог ст. 52 КПК України.

Враховуючи клінічний перебіг наявного психічного розладу (часті загострення), відсутність критики до свого психічного стану, нерегулярність прийому підтримуючої терапії, непередбачуваність, імпульсивність поведінки, а також ступінь суспільної небезпеки вчиненого небезпечного діяння, ОСОБА_5 за своїм психічним станом на теперішній час (дезорганізація психічної діяльності) становить суспільну небезпеку і потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь (відповідно до ст. 92, ч. 3 ст. 94 КК України).

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, з підстав викладених в письмовому клопотанні.

Законний представник особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_9 поклалася на розсуд суду.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердив, що час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_5 органом досудового розслідування встановлені правильно, проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Захисник ОСОБА_8 не оспорював правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України, але заперечував проти застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

ОСОБА_5 не оспорювала правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, проте заперечувала проти застосування до неї примусових заходів медичного характеру та лікування у психіатрічному закладі в умовах звичайного нагляду.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у стані неосудності, оскільки, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи вона не могла усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними під час вчинення кримінального правопорушення.

Необхідність застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №810 від 18.11.2024 року, який дослідженим судом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Як передбачено ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

У судовому засіданні було встановлено наявність підстав, передбачених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст. 513 КПК України та за таких обставин, відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (п.2 ч.1 ст. 94 КК України).

При цьому, застосовуючи до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, суд враховує положення ч.3 ст.94 КК України, відповідно до якого госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

На підставі викладеного, суд вважає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до неї кримінального покарання, через те, що вона за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому суд вважає необхідним застосувати у відношенні ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 суд вбачає за можливе не обирати.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судових експертиз, не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 376, 503, 504, 513 КПК України, ст.ст. 19, 93, 94, 95 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0001452 від 13.10.2024 року про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, задовольнити.

В межах кримінального провадження №0001452 від 13.10.2024 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Iphone», моделі «15 Pro», на 512 gb у корпусі чорного кольору з IMEI: НОМЕР_1 , IMEI12: НОМЕР_2 , - вважати переданим власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речовий доказ: оптичний диск формату DVD-R в корпусі білого кольору з відеозаписами під назвою: IMG_3355, IMG_3369, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м.Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1