Справа № 716/2122/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження № 0002931 від 23.07.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Шубранець, Заставнівського району, Чернівецької області, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на час інкримінованого кримінального правопорушення перебував на посаді стрільця - помічника гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 20.07.2016 року Першотравневим районним судом міста Чернівці за ст.187 ч.1, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи при наступних обставинах:

Так, 23.07.2024 року, близько 09 год. 30 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає разом із співмешканкою ОСОБА_7 , в ході раптово виниклої суперечки, яка виникла на ґрунті побутових причин, маючи умисел на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, реалізовуючи свій умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю, з прикладанням значної сили наніс декілька ударів руками в область тулуба, а саме в область розміщення селезінки ОСОБА_7 , чим спричинив останній, відповідно до висновку експерта Чернівецького обласного бюро СМЕ № 575 від 13.09.2024 р. наступні тілесні ушкодження:

- синець на бічній поверхні грудної клітки зліва в проекції 9-10-го ребер;

- крововилив у м`які тканини грудної клітки на бічній поверхні грудної клітки зліва в проекції 9-10-го ребер;

- злам 8-10-го ребер зліва по передньо-акселярній лінії, з крапковими крововиливами темно-червоного кольору довкола в оточуючі м`які тканини;

- злам 9-11-го ребер зліва по лопатковій лінії, з крапковими крововиливами темно-червоного кольору довкола в оточуючі м`які тканини;

- розрив капсули та паренхіми селезінки біля судинної ніжки.

Дані тілесні ушкодження виникли відносно незадовго до моменту настання смерті (даний проміжок часу може вираховуватись декількома годинами, протягом даного часу потерпіла могла виконувати будь-які цілеспрямовані дії - самостійно пересуватись, розмовляти), від не менш як одної травматичної дій тупого предмету, і за ознакою «небезпека для життя» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть гр. ОСОБА_7 , настала від геморагічного шоку, який розвинувся як ускладнення масивної внутрішньої кровотечі, внаслідок отриманої при житті закритої тупої травми тулуба з зламами 8-10-го ребер зліва по передньо-акселярній лінії, зламами 9-11-го ребер зліва по лопатковій лінії та розривом селезінки.

Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ та реактивний стан тканин внутрішніх органів трупа гр. ОСОБА_7 , 1981 р.н., експертом зроблено висновок, що смерть останньої настала ІНФОРМАЦІЯ_4 найбільш ймовірно в проміжок часу між 09:00 год. та 11:00 год.

Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч.2 ст.121 КК України за умисне завдання тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та повідомив, що 23.07.2024 він із співмешканкою ОСОБА_8 , зранку, взявши дві пляшки спиртного, пішов у гості до ОСОБА_6 та його співмешканки ОСОБА_7 , там був також ОСОБА_9 . Там вони разом вживали алкогольні напої. В подальшому виникла сварка між ним та ОСОБА_7 , бо остання за два тижня до цього вкрала у нього гроші в сумі 500 грн. Крім того, ОСОБА_7 під час спільного розпиття алкогольних напоїв, ображала його нецензурними словами, його це обурило. Через деякий час він наніс ій несильно два удари рукою по тулубу, щоб вона його більше не ображала. В цей час в будинок забіг ОСОБА_6 , та хотів заступитися за неї. Після «конфлікту» знову вживали спиртні напої та пішли спати. Прокинувшись, він ( ОСОБА_4 ) зайшов в кімнату, де спав ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , вони виявили, що ОСОБА_7 не виявляє ознак життя. Обвинувачений зазначив, що не передбачав, що завдані ним ОСОБА_7 удари можуть спричинити її смерть. Наміру нанести тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 він не мав.

Свідок ОСОБА_6 , суду показав, що потерпіла ОСОБА_7 була його співмешканкою, вранці 23.07.2024 року до них прийшли ОСОБА_4 зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , також прийшов ОСОБА_9 . Вони разом вживали алкогольні напої. Через деякий час, під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник конфлікт. Обвинувачений звинувачував його співмешканку в тому, що вона викрала приблизно два тижні тому 500 грн. і не повернула. Згодом він - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 вийшли на вулицю. ОСОБА_7 одна залишилася в хаті. ОСОБА_4 різко встав і пішов до хати. Через декілька хвилин він ( ОСОБА_6 ) перебуваючи на вулиці почув крики ОСОБА_7 , яка кричала: «ОСОБА_4, не бий мене!». Він забіг до хати, щоб захистити співмешканку. Там побачив, що ОСОБА_7 лежала на ліжку, ОСОБА_4 сидів у неї в ногах і наносив удари кулаком по тулубу. Він намагався ОСОБА_4 відтягнути від ОСОБА_7 і той ( ОСОБА_4 ) наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя від яких він постійно падав. Після цього, ОСОБА_4 сам відійшов від ОСОБА_7 , а він ( ОСОБА_6 ) на колінах доповз до ліжка, та ліг спати біля співмешканки. Приблизно через годину, точно не пам`ятає, його розбудив ОСОБА_4 і запропонував випити, він почав будити ОСОБА_7 , щоб запропонувати їй також випити, проте обвинувачений сказав, що «Трупи не п`ють», і він побачив, що ОСОБА_7 мертва. Пізніше вони викликали працівників поліції.

Свідок ОСОБА_8 , суду показала, що є співмешканкою обвинуваченого. Вранці 23.07.2024 року пішли разом із ОСОБА_4 у гості до ОСОБА_6 та його співмешканки ОСОБА_7 , там вони в хаті випивали спиртні напої. З ними ще був ОСОБА_9 , Пізніше всі, крім ОСОБА_7 , вийшли на вулицю. За деякий час ОСОБА_4 забіг у хату, після чого звідти почали доноситися крики ОСОБА_7 : « ОСОБА_10 , не бий мене!». Після того, як закричала ОСОБА_7 , ОСОБА_6 побіг до хати і крики припинилися. Вона та ОСОБА_9 пішли додому. ОСОБА_4 , повернувшись після обіду додому, повідомив, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_7 ) померла. Зазначила, що під час іх спільного життя бувало, що ОСОБА_4 її також бив, від чого навіть залишився шрам біля брови, але вона йому все «прощає», бо він «контужений».

Крім показів обвинуваченого, свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, відеозаписами долученими до кримінального провадження дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Висновком експерта Чернівецького обласного бюро СМЕ № 575 від 13.09.2024 р. згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження:

* синець на бічній поверхні грудної клітки зліва в проекції 9-10-го ребер;

* крововилив у м`які тканини грудної клітки на бічній поверхні грудної клітки зліва в проекції 9-10-го ребер;

* злам 8-10-го ребер зліва по передньо-акселярній лінії, з крапковими крововиливами темно-червоного кольору довкола в оточуючі м`які тканини;

* злам 9-11-го ребер зліва по лопатковій лінії, з крапковими крововиливами темно-червоного кольору довкола в оточуючі м`які тканини;

* розрив капсули та паренхіми селезінки біля судинної ніжки.

Дані тілесні ушкодження виникли відносно незадовго до моменту настання смерті (даний проміжок часу може вираховуватись декількома годинами, протягом даного часу потерпіла могла виконувати будь-які цілеспрямовані дії - самостійно пересуватись, розмовляти), від не менш як одної травматичної дій тупого предмету, і за ознакою «небезпека для життя» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Крім того, експертом виявлено: набряк тканини легенів та головного мозку; наявність в черевній порожнині крові об`ємом близько 1500 мл та згустків крові об`ємом близько 250 мл, малокров`я внутрішніх органів; а також вогнищеві крововиливи в селезінці; вогнищеві крововиливи в легенях; повнокров`я, емфізема, вогнищеві розриви міжальвеолярних перетинок, вогнищевий альвеолярний набряк у легенях; вогнищева деліпідизація в надниркових залозах; виражений набряк м`яких мозкових оболонок та речовини головного мозку; дифузні гіпоксичні зміни клітин головного мозку; ознаки шантування крові в нирці; вогнищевий некронефроз.

У ході проведення цієї експертизи не виявлено ознак, за якими можливо було б охарактеризувати травмуючий предмет та його ідентифікувати, за виключенням того, що даний предмет володів ознаками тупого предмету, до яких, в свою чергу, відносяться частини тіла людини, такі як кулаки рук та ступні ніг.

Смерть гр. ОСОБА_7 , 1981 року народження, настала від геморагічного шоку, який розвинувся як ускладнення масивної внутрішньої кровотечі, внаслідок отриманої при житті закритої тупої травми тулуба з зламами 8-10-го ребер зліва по передньо-акселярній лінії, зламами 9-11-го ребер зліва по лопатковій лінії та розривом селезінки.

Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ та реактивний стан тканин внутрішніх органів трупа гр. ОСОБА_7 , 1981 р.н., експертом зроблено висновок, що смерть останньої настала ІНФОРМАЦІЯ_2 найбільш ймовірно в проміжок часу між 09:00 год. та 11:00 год.

-Висновком експерта № 140 від 20.09.2024, об`єктом якого становив вміст зрізів нігтьових пластин з кістей обох рук потерпілої ОСОБА_7 яким встановлено, що у її піднігтьовому вмісті виявлена кров людини та знайдено епітеліальні клітини та елементи сполучної тканини, що мають травматичне походження. Стать крові та клітин не встановлена через недостатню кількість придатних ядер клітин та сегментоядерних лейкоцитів. Клітини піднігтьового вмісту її обох рук можуть походити не лише від неї самої, а можуть походити від осіб з групами крові А(ІІ), В(ІІІ), та АВ(ІY), в тому числі не виключено від громадянина ОСОБА_4 для якого є властивим антиген А. (а.с.180-182 том.1)

-Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 (а.с. 121 том 1), який підтвердив факт спільного вживання алкогольних напоїв, факт конфлікту між потерпілою та обвинуваченим, висловлюванням претензій обвинуваченого до потерпілої.

-Протоколом проведення слідчого експериментту за участю свідка ОСОБА_8 (а.с.133 том 1), яка підтвердила факт спільного вживання алкогольних напоїв, конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .. Крім того, вона безпосередньо особисто чула крики потерпілої, а саме вимогу припинити її бити.

-Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 (а.с.106 том.1), який підтвердив факт спільного вживання алкогольних напоїв, обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме механізм та локацію нанесення тілесних ушкоджень потерпілій. Зокрема з відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 також встановлені обставини нанесення тілесних ушкоджень як потерпілій так і ОСОБА_6 , що узгоджується з наданими показами останнього, як свідка в судовому засіданні та висновком судово-медичної експертизи.

-Висновком експерта №540 від 26.07.7-01.08.2024р., з якого вбачається, що у ОСОБА_6 виявлено садно в ділянці нижньої губи дещо зліва, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що узгоджується з наданими поясненнями в судовому засіданні стосовно нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а.с.109 том 1)

-Протоколами проведення слідчих експериментів, від 19.09.2024 р. (а.с.166 том 2) та від 27.09.2024 р. (а.с.177 том 2) з обвинуваченим ОСОБА_4 , в якому останній в одному випадку підтвердив встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення, а в іншому експерименті заперечував свою причетність до злочину, вказані обставини/суперечності суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності за вчинене, так як сукупність доказів підтверджує винуватість ОСОБА_4 у нанесенні ударів померлій. Фактів нанесення іншими особами тілесних ушкоджень померлій ні під час досудового розслідування, ні при судовому розгляді не встановлено.

-Характеристикою виданою виконавчим комітетом Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, яка видана на гр. ОСОБА_7 з якої вбачається, що вона за час проживання в селі Горішні Шерівці зарекомендувала себе з негативної сторони, вела аморальний спосіб життя, пиячила. Позбавлена батьківських прав щодо сина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с.75 том 1.)

-Протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину, згідно якого ОСОБА_4 затримано 24.07.2024 року (а.с.1-4 том.2).

-Висновком експерта №535 від 25.07.2024 року з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: садна по ліктьовій поверхні лівого передпліччя у верхній третині; по задній поверхні правого ліктьового згину; по тильній поверхні правої кисті в прекції 3-і п`ясткової кістки, по передній поверхні правого колінного згину; по передньо-зовнішній поверхні лівого колінного згину; по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у нижній третині, за терміном виникнення можуть відповідати вказаному в обставинах справи і, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

-Висновком судово-психіатричного експерта №1262 від 13.08.2024 р., згідно якого ОСОБА_4 в період часу вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на даний час примусових заходів медичного характеру не потребує.

-Довідкою КНП «Заставнівська багатопрофільна лікарня» Юрковецької сільської ради з якої вбачається, що гр. ОСОБА_4 під спостереженням лікаря нарколога не перебуває. Під спостереженням лікаря психіатра перебуває з 2001 року Діагноз: F70.0 «Легка розумова відсталість» (а.с.50. т.2)

Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи в сукупності надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», згідно з яким доведеність може випливати із сукупності неспростовних фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Даючи оцінку кваліфікації дій обвинуваченого стороною обвинувачення, суд приходить до наступного.

Так, за своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Кримінальна відповідальність за ч.2 ст.121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим або непрямим умислом.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч.1 ст.121 діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного. Якщо ж таке усвідомлення відсутнє, вчинене слід кваліфікувати як вбивство через необережність. Крім цього, завдані тяжкі тілесні ушкодження при кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України мають обов`язково перебувати у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Стаття 23 КК України дає визначення вини як є психічного ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Відповідно до ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Статтею 25 КК України визначено, що необережність поділяється на кримінальну протиправну самовпевненість та кримінальну протиправну недбалість. Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження,показів обвинуваченого, а саме, з висновку судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 , нанесені множинні удари в ділянку тулуба, зокрема внаслідок завдання ударів у потерпілої виявлено синець та крововилив на бічній поверхні зліва в проекціі 9-10 ребер, численні переломи ребер: 8-10 зліва по передньоакселярній лінії та злам 9-11 ребер зліва по лопатковій лінії, розрив капсули та паренхіми селезінки біля судинної ніжки,

Такі висновки судово-медичної експертизи цілком узгоджуються зі свідченнями свідка ОСОБА_6 , котрий підтвердив, що ОСОБА_4 завдав низку ударів руками ОСОБА_7 саме по тулубу та свідка ОСОБА_8 , котра підтвердила наявність конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а також з показаннями самого обвинуваченого, який підтвердив, що завдавав удари по тулубу ОСОБА_7 , щоби остання припинила його ображати нецензурними словами.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів, зокрема послідовних однорідних показань свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

При цьому, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 на відсутність умислу щодо вчинення кримінального правопорушення, спростовуються дослідженими по справі доказами у їх сукупності, а позицію останнього суд критично оцінює та вважає способом, обраним ним для свого захисту з метою уникнення останнього від відповідальності за вчинений злочин, оскільки наслідки, що настали, а саме заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень що призвели до смерті ОСОБА_7 , охоплювались умислом обвинуваченого на їх спричинення.

Таким чином, незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд, оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності, належності та допустимості, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, доведена повністю допитом свідків та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, зокрема, матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Діяння вчинене ОСОБА_4 підлягає кваліфікаціі за ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст.19 КК України осудною, визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно проведеного висновку судово-психіатричного експерта №1262 від 13.08.2024 р., ОСОБА_4 в період часу вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на даний час примусових заходів медичного характеру не потребує.

За вказаних обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованого йому злочину являвся осудним (ст. 19 КК України), а тому підлягає кримінальній відповідальності за вчинене на загальних підставах.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно вимог ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`ягніння.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 своєї провини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, щирого розкаяння у вчиненому не висловив, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правовопорушень проти життя і здоров`я особи, однак належних висновків висновків для себе не зробив, а також вимоги ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, з урахуванням особи обвинуваченого, який схильний до вчинення кримінальних правопорушень, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України у виді позбавленя волі.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Строк покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту фактичного затримання - 24.07.2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 понесені витрати на проведення експертиз, а саме:

за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/126-24/9757-Д від 17.09.2024 року - 2650 гривень 48 коп. (а.с. 213);

за проведення: судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/126-24/9028-БД від 11.09.2024 року - 9064 гривень 74 коп. (том 2 а.с. 140).

В загальній сумі 11715,22 грн.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до п.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376, п.15 ст. 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 24.07.2024 року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 залишити обрану - тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор».

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 11715 грн. 22 коп.

Речові докази:

-Змиви з обох кистей рук, що упаковано в паперовий конверт коричневого кольору, який зберігається в камері схову речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 139-140)

-Змиви з обох кистей рук, що упаковано в паперовий конверт коричневого кольору, який зберігається в камері схову речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 146-147);

-Фрагмент простирадла світло-синього кольору із РБК, що упаковано у конверт коричневого кольору, який зберігається в камері схову речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 156-160);

-Наволочку із позначенням lV світлого кольору із РБК, що упаковано в паперовий конверт коричневого кольору, який зберігається в камері схову речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 168-171);

-Зрізи нігтьових пластин з обох китиць їх рук, які упаковані в паперові конверти в кількості 2, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 184-185);

-3 фрагменти недопалку сигарети, що упаковано у паперовий конверт коричневого кольору, який зберігається в камері схову речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 192-195);

-Футболку синтетичну червоного кольору, штани синтетичні чорного кольору, труси зеленого кольору, що упаковано у паперовий конверт коричневого кольору, який зберігається в камері схову речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 204-207);

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку вручається прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1