Справа № 455/673/25
Провадження № 1-кп/455/163/2025
ВИРОК

Іменем України

15 квітня 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 01.04.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Естонської Республіки, уродженця м.Пильтсама Естонської Республіки, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з вищою освітою, священнослужителя Івано-Франківської Архієпархії УГКЦ та Таллінської Єпархії Римо-Католицької церкви (м.Тарту), одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, судимості не має, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою в групі з особою, досудове розслідування стосовно якої здійснюється в окремому провадженні № 00000152 від 26.05.2023 року, усвідомлюючи, що вивезення культурних цінностей без рішення Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей заборонено, помістив 364 давньогрецькі та римські монети, 8 середньовічних польських монет та 2 скроневих кільця-прикраси у внутрішні кишені власної куртки, у яку був одягнутий цього дня, приховуючи їх таким чином від митного контролю, та 09.08.2023 року, приблизно о 01 год. 30 хв., керуючи автомобілем Додж Калібер, державний номерний знак НОМЕР_1 , перемістив з України до Республіки Польща через митний кордон України у зоні міжнародного автомобільного пункту пропуску «Смільниця» митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДМС України, за адресою: с.Терло, вул.Бічна, №1, Самбірського району Львівської області, 364 давньогрецькі та римські монети, 8 середньовічних польських монет та 2 скроневих кільця-прикраси, які є культурними цінностями, що мають історичне значення.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч.2 ст.201 КК України.

15.04.2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами даної угоди ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201 КК України.

Також, ОСОБА_3 , зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі обвинувачення у судовому провадженні, співпрацювати зі стороною обвинувачення у викритті вчиненого ним кримінального правопорушення.

Крім того, сторони погодилися з призначенням ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201 КК України, враховуючи положення ч.ч.1, 2 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн. без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

При погодженні призначення покарання враховувалось те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю злочину, є священником, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий. ОСОБА_3 зрозумілі наслідки укладення вказаної угоди, а також підстави та порядок оскарження вироку, яким буде затверджено угоду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали угоду про визнання винуватості від 15.04.2025 року та просили суд її затвердити.

Також ОСОБА_3 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст.201 КК України щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 вказував на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_3 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст. ст. 472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що угоду слід затвердити.

Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно до вимог п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201 КК України, а саме у вчиненні контрабанди, тобто переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, за попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29.04.2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Правила призначення покарання встановлені КК України. Відповідно до ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

При цьому, у кримінальному провадженні відсутній потерпілий, матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана, вчиненим обвинуваченим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, а тому з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, наявні підстави щодо можливості застосування до ОСОБА_3 положень ст.69 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо долі речових доказів, суд не вирішує в силу того, що не завершене розглядом кримінальне провадження №00000152 від 26.05.2023 року, з якого виділене в окреме провадження кримінальне провадження №0000095 від 01.04.2025 року.

Процесуальні витрати згідно ст.124 КК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у розмірі 7169,19 грн., що становить від загальної суми (14338,38 грн.) витрат понесених у зв`язку з проведенням судової мистецтвознавчої експертизи №3534 від 18.09.2023 року. Зазначений розмір витрат визначено з урахуванням того, що кримінальне правопорушення вчинено у складі групи осіб, і кримінальне провадження щодо іншого співучасника здійснюється в окремому провадженні.

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 01.04.2025 року відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 124, 314, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду, укладену 15.04.2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн. без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Процесуальні витрати пов`язані із проведенням судової мистецтвознавчої експертизи №3534 від 18.09.2023 року в розмірі 7169 (сім тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 19 копійок стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 01.04.2025 року відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд протягом 30 днів з часу його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1