ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1435/24 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000671 від 02 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, до 03 січня 2025 року -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000671 від 02 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчинені хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

13.09.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

21.11.2024 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування - до 18.12.2024 року з покладенням на нього обов`язків:

1) Не залишати місце свого фактичного проживання АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням випадків необхідності перебування в найближчому до місця проживання укриття під час оголошеною владою України повітряної тривоги;

2) Прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду; 3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційних скаргах захисник, просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що підозра є необґрунтованою, стороною обвинувачення не доведено та не обґрунтовано наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та захисника на підтримання вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Згідно зі ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, колегія суддів враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи до ОСОБА_7 менш суворий ніж тримання під вартою слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено обставини недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, щодо застосування вимог ч.4 ст.194 КПК України.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п.п.4,5 ч.1 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах допитів потерпілих; протоколах впізнання за фотознімками за участю потерпілих; висновках експертів про встановлення тілесних ушкоджень потерпілих та ступеню їх тяжкості; висновках експертів про визначення вартості пошкоджених мобільних телефонів потерпілих; протоколах допитів свідків.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, в тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника про неналежність наданих органом досудового розслідування доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованого правопорушення, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, та з наявною на даний час кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, яке інкримінуються останньому. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені ст.177 КПК України, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, згідно чинного КПК України в цілому не виключається.

Так, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Колегія суддів приймає до уваги самі фактичні обставини (фабули злочину) згідно підозри, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, за таких обставин, зазначене свідчить про суспільну небезпеку як інкримінованого злочину, так й самої особи підозрюваного.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

За таких обставин, а також з огляду на деталі та специфіку злочину, колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що існує суспільний інтерес.

Разом з цим, як було встановлено в судовому засіданні апеляційного суду на теперішній час ОСОБА_7 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. ОСОБА_14 , 2013 року народження займається у секції КЗ «ДЮСШ №7» з сумо та в період з 13 по 15 грудня 2024 року буде приймати участь у змаганнях у м.Хмельницький та супроводжувати його повинна мати ОСОБА_15 . Таким чином, на утриманні ОСОБА_7 залишається двоє дітей ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 . За таких обставин, з урахуванням виключних обставин, що склались в родині ОСОБА_7 колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про необхідність обрання у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки наявним ризикам можливо запобігти застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

При перегляді оскаржуваної ухвали колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, що з великою долею впевненості свідчить, що у даному кримінальному провадженні ризик переховування з боку підозрюваного можливо мінімізувати застосуванням до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Колегія суддів вважає, що ризик впливу на потерпілих та свідків беззаперечно існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, однак на переконання колегії суддів, покладення обов`язку утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками зможе унеможливити будь-які ризики впливу на них.

Таким чином, у відповідності до вищенаведених норм закону, ті обставини, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, відсутність на даний час встановлених органом досудового розслідування додаткових обставин, які б істотно обтяжували інкримінований злочин або об`єктивно свідчили про певні порушення процесуальної поведінки з боку останнього або існування надто високої ймовірності таких порушень у майбутньому, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи слідчого та прокурора щодо наявності підстав для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чому слідчим суддею в цій частині також було надано належної та правильної оцінки.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст.177 КПК Украйни, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, згідно чинного КПК України є можливим та ефективним, оскільки ризик впливу на потерпілого та свідків,, переховування від органів досудового розслідування можливо запобігти додатковим покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів об`єктивно вбачає, що такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт в нічний часздатний забезпечити у цьому кримінальному провадженні досягнення завдань, передбачених ст.2 КПК України, а також унеможливлює продовження будь- якої незаконної діяльності або імовірності впливу на учасників процесу зі сторони підозрюваного.

Сам по собі факт наявності підозри у вчинені кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався слідчий та прокурор у клопотанні, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, а сам запобіжний захід не може виступати в якості покарання в умовах презумпції невинуватості.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту в нічний час, прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Таким чином, колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний часстане надійною запорукою дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а покладення на нього додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, забезпечить дотримання вимог ст.2 та ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення на даному етапі не доведено неефективності застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт в нічний часчому слідчим суддею також не було надано належної оцінки в повному обсязі, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у домашнього арешту в нічний часіз покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 скасувати та постановити нову.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, строком до 18 грудня 2024 року включно, заборонивши йому залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду з 23.00 год до 06.00 год наступного дня.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час направити до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4