Справа № 461/9698/24
Провадження № 1-кп/461/258/25
УХВАЛА

26.02.2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львові у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 28.07.2021 відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Борзя, Читинської області, російської федерації, українки, громадянки України, раніше не судимої, із вищою медичною освітою, працюючої завідувачем жіночої консультації лікарем акушер-геніколог у Комунальному підприємстві "Львівське ТМО 2" ВП "4-та лікарня" жіноча консультація, адвокатом та депутатом не являється, зареєстрована та проживача за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,

ВСТАНОВИВ:

згідно з наказом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «4-а міська клінічна лікарня м. Львова» №2-к від 25.07.2018 ОСОБА_4 перебувала на посаді завідувача жіночої консультації, лікаря-акушер-гінеколога у Комунального некомерційного підприємства «4-а міська клінічна лікарня м. Львова», що знаходиться за адресою: 79013, Львівська область, м. Львів, вул. Є. Коновальця, 26, володіючи вищою кваліфікаційною категорією за спеціальністю лікар-акушер-гінеколог, тобто була медичним працівником.

Відповідно до п.3 «Лікар-акушер-гінеколог» розділу «Професіонали» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я», затвердженого наказом МОЗ України №117 від 29.03.2002, останній зобов`язаний здійснювати діагностику вагітності, спостереження за вагітними, рододопомогу, раннє виявлення ускладнень вагітності і пологів, лікування та нагляд за породіллями; застосовувати сучасні методи профілактики, лікування та реабілітації в межах своєї спеціальності; володіти всіма методами амбулаторного і стаціонарного лікування, повним обсягом хірургічних втручань, надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю, здійснювати нагляд за побічними реакціями/діями лікарських засобів, вести лікарську документацію.

Також, лікар-акушер-гінеколог повинен знати: чинне законодавство про охорону здоров`я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, основи права в медицині, організацію акушерсько-гінекологічної допомоги; права, обов`язки та відповідальність лікаря-акушера-гінеколога; сучасну класифікацію гінекологічних захворювань; топографічну анатомію нормальну і патологічну фізіологію організму жінки; фізіологію та патологію вагітності, пологів і післяпологового періоду; загальні і спеціальні методи обстеження, які застосовуються в акушерстві і гінекології; сучасні методи профілактики, діагностики, лікування, реабілітації та диспансеризації акушерсько-гінекологічних захворювань, сучасні методи проведення пологів; профілактику невиношування і переношування вагітності, реанімацію, інтенсивну терапію новонароджених; сучасні методики виконання акушерських та ургентних гінекологічних операцій і маніпуляцій, а також реанімації; принципи доопераційної підготовки хворих і післяопераційного спостереження за ними; виявлення, спостереження, лікування ускладнень вагітності та післяпологову реабілітацію; правила оформлення медичної документації; сучасну літературу зі спеціальності та методи її узагальнення.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9, 2.10, 4.1, 5.1, 5.10, Посадової інструкції завідувача жіночої консультації лікаря-акушер-гінеколога Комунальної 4-ої міської клінічної лікарні м. Львова, затвердженої 24.02.2017 головним лікарем Комунальної 4-ої міської клінічної лікарні м. Львова, ОСОБА_8 зобов`язана здійснювати спостереження за вагітними, сприяти ранньому виявленню ускладнень вагітності та пологів, надавати кваліфіковану медичну консультаційну допомогу, володіти всіма методами амбулаторного та стаціонарного лікування, надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю, а також повинна знати про загальні і спеціальні методи обстеження, які застосовуються в акушерстві та гінекології, сучасні методи проведення пологів, сучасні методики виконання акушерських та ургентних гінекологічних операцій і маніпуляцій та несе відповідальність за свою діяльність відповідно до чинного законодавства та нормативно-правових актів, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію акушерсько-гінекологічної допомоги населенню.

Також, згідно з п. «а» ч.1 ст.78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992, медичні працівники зобов`язані сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу. Відповідно до Указу Президента України «Про Клятву лікаря» №349 від 15.06.1992, лікар зобов`язаний віддавати справі охорони і поліпшення здоров`я людини, лікуванню і запобіганню захворюванням усі знання, сили та вміння, подавати медичну допомогу всім, хто її потребує.

Окрім того, відповідно до ст.34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992, лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров`я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування. Лікуючий лікар обирається пацієнтом або призначається йому в установленому законом порядку. Обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

Так, відповідно до даних «Індивідуальної карти вагітної та породіллі» №11/74 від 16.02.2021 року потерпіла ОСОБА_6 стала на облік в жіночій консультації 4-ої міської клінічної лікарні м. Львова в термін вагітності 15-16 тижнів, лікуючим лікарем якої була ОСОБА_4 .

На момент постановки на облік, огляд вагітної було проведено в повному обсязі, заведена медична документація та призначене відповідне обстеження. Проте, в подальшому, спостереження та обстеження були виконані не в повній мірі: за наявності (відповідно до результатів проведених досліджень сечі від 28.04.2021р. - термін вагітності 25-26 тижнів; від 01. 07.2021р. - термін вагітності 34 тижні) у жінки бактеріурії, лейкоцитурії, клітин ниркового епітелію - їй не було призначено дообстеження (проведення двох послідовних культуральних досліджень сечі) з метою підтвердження наявності безсимптомної бактеріурії та наступним скеруванням жінки на консультацію до лікарів-нефролога, уролога для встановлення діагнозу і вирішення питання щодо призначення відповідної терапії (лікування бактеріурії під час вагітності є обов?язковим у зв?язку з високим ризиком розвитку запальних процесів в нирках і сечовидільних шляхах, в тому числі розвитку пієлонефриту) в умовах стаціонару.

На етапі спостереження вагітної в жіночій консультації КНП «4-а МКЛ м. Львова» було встановлено діагноз «обтяженого акушерського анамнезу», зважаючи на перинатальні втрати за перших пологів у 2008р. (вроджена вада розвитку (ВВР) серця плода - рання неонатальна смертність новонародженого на 20-у добу після пологів) і «обтяженого гінекологічного анамнезу» (неповна м?язова перетинка матки), у зв?язку з чим вагітна була віднесена до групи ризику щодо вроджених вад розвитку плода, невиношування та гестозу і своєчасно обстежена було призначено та проведено відповідне обстеження: медико-генетичне консультування, скринінгові ультразвукові дослідження, гормональні та пренатальні неінвазивні тести, які дали негативні результати.

Відповідно до визначеної групи ризику і результатів обстеження, з метою профілактики ускладнень, вагітній було призначено наступні лікарські препарати: Фоліо, кардіомагніл, йодомарин, а також, зважаючи на результати аналізу сечі від 23.02.2021р. (виявлено бактеріурію) вагітній було правильно призначено медикаментозний препарат «Канефрон», який використовують для лікування запальних захворювань сечовивідних шляхів. Проте, що у разі безсимптомної бактеріурії, яка і мала місце у ОСОБА_6 , вагітній була показана консультація уролога, бактеріологічне обстеження сечі з подальшим вирішенням питання про госпіталізацію та призначення антибактеріальної терапії, що в даному конкретному випадку не було проведено та є дефектом надання акушерсько-гінекологічної допомоги.

За результатами лабораторних досліджень у гр. ОСОБА_6 було перевищення показника бактерій в сечі (в термінах вагітності 25-26,35 тижні), а також підвищений рівень лейкоцитів в аналізах крові (в термін вагітності 19, 30, 32 і 35 тижнів), що свідчило про наявність запального процесу сечовидільної системи. Однак, як зазначено вище, діагноз безсимптомної бактеріурії не був встановлений. Разом з тим, слід відзначити, що будь-яка клінічна симптоматика у вагітної була відсутня, скарг вона не пред`являла, проте результати лабораторних досліджень вказували на наявність запального процесу у вагітної, яке мало безсимптомний перебіг. Тобто, в даному випадку, лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_4 , яка спостерігала за перебігом вагітності (станом жінки та плода), отримані результати лабораторних обстежень були неоцінені, жінку не було скеровано для подальшого обстеження з метою встановлення діагнозу та проведення відповідного лікування, що також є дефектом надання медичної допомоги.

За результатами гістологічного дослідження плаценти, встановлено, що у вагітної ОСОБА_6 мала місце патологія плаценти - хронічна фето-плацентарна недостатність, на що вказують: склероз строми термінальних ворсин з ознаками ангіосклерозу, проліфірацією синцитіокапілярних мембран, фібриноїдним некрозом частини ворсин та дрібними ділянками інфарктів. Таким чином, недіагностована та нелікована безсимптомна бактеріурія на етапі жіночої консультації (яка вказувала на наявність запального процесу сечовивідних шляхів) могла призвести до розвитку та подальшого прогресування фетоплацентарної недостатності та бути причиною її декомпенсації з виникненням загрозливого стану плода (дистресу), що і призвело до його антенатальної загибелі. За умови своєчасного адекватного надання медичної допомоги вагітній ОСОБА_6 на амбулаторному етапі лікуючим лікарем ОСОБА_4 , не виключено, що тяжких наслідків (загибелі плода) можна було б запобігти.

Причиною смерті плода жінки ОСОБА_6 є внутрішньоутробна гіпоксія (дистрес) з аспірацією навколоплідними водами, яка у даному випадку між наявним дефектом надання медичної допомоги на етапі жіночої консультації лікуючим лікарем ОСОБА_4 (ненадання належної оцінки лабораторним показникам, і, відповідно, не призначення необхідного лікування) та антенатальною загибеллю плода вбачається прямий причинно-наслідковий зв?язок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 подала клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, в якому зазначила, що вчинене нею кримінальне провадження належить до нетяжких злочинів, вона примирилась з потерпілою та відшкодувала завдані нею збитки за скоєне кримінальне правопорушення, відтак, просила звільнити її від кримінальної відповідальності та закрити провадження у справі.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримала вказане клопотання та не заперувала проти закриття кримінально провадження у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Вказала, що примирилась з обвинуваченою, остання відшкодувала завдані нею збитки та немає матеріальних чи моральних претензій, та образ до обвинуваченої.

Захисник ОСОБА_5 та представник потерпілої ОСОБА_7 просили закрити кримінальне провадження, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечила проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та про закриття даного кримінального провадження, оскільки це не відповідає вимогам. ст. 46 КК України. Зазначила, що шкода має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню) та в рамках даного випадку шкода у вигляді загибелі(смерті) відшкодуванню або усуненню в розумінні ст. 46 КК України не підлягає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за можливе кримінальне провадження закрити, з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Із змісту ч. 4 ст. 286 КПК України вбачається, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснено судом суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також судом роз`яснено, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

Судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого їй обвинувачення, правову кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 140 КК України, діяння, яке поставлено їй у провину, дійсно мало місце, вчинене нею і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самою обвинуваченою.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст.46 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, є такою, що вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень, і таке не є корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням пов`язаним з корупцією, порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту вчинене у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 примирилася з обвинуваченою ОСОБА_4 , про що заявила в судовому засіданні.

За змістом ст. ст. 44, 46 КК України, за наявності підстав, передбачених ст.46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

При цьому згідно з усталеною судовою практикою примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності").

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Тобто, під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України слід розуміти примирення як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому з огляду на положення ст. 46 КК України та ч.ч. 2, 3 ст. 288 КПК України у їх взаємозв`язку для встановлення факту такого примирення обов`язковим є підтвердження потерпілим своєї позиції у суді, що слугує важливою процесуальною гарантією забезпечення добровільності його волевиявлення.

У відповідності до змісту п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених, зокрема у ч. 2 ст. 284 КПК України.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення клопотання потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення останньої від кримінальної відповідальності на підстав ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою та закриття даного кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.44, 46 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, 285, ч.4 ст. 286, 288, 314, 350, 369-372, 376, 382-385 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 28.07.2021 р., про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 03.03.2025.

Суддя ОСОБА_1