справа № 488/5026/24
провадження № 1-кп/488/360/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 19.01.2024 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільненого з випробувальним строком 1 рік,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

24.08.2024 року в вечірній час ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку № 316 по пр. Богоявленському в м. Миколаєві на підлозі знайшов банківську карту Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , у зв`язку з чим у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка належать іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, таємно викрав зазначену пластикову банківську картку Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , яка згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» , ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом.

При цьому ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що дані вказаної картки містять обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, залишив у себе картку на зберігання з метою подальшого її використання шляхом здійснення несанкціонованих безготівкових розрахунків.

З викраденою банківською карткою ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, маючи можливість розпорядитися викраденим офіційним документом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 в інкримінованому правопорушенні свою вину визнав повністю і беззаперечно, підтвердивши усі обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся.

Встановивши, що показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і не оспорює їх, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він не зможе оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ст.349 ч.3 КПК України визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються речового доказу, а також особи обвинуваченого.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що своїми діями ОСОБА_4 , за кваліфікуючими ознаками викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 357 ч. 1 КК України.

Обираючи міру покарання, суд враховує тяжкість та обставини скоєного правопорушення; особу обвинуваченого, раніше судомого, який вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку; повернення майна потерпілому, а також обставину, яка пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 інкриміноване йому кримінальне правопорушення скоїв в період іспитового строку за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.01.2024 року, покарання слід призначати із застосуванням ст.71 КК України.

Доля речового доказу підлягає вирішенню у відповідності до статті 100 КПК України.

Судові витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись статтями 100, 369, 370, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.01.2024 року і остаточно призначити 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ банківська карта банку Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» № НОМЕР_1 , яка перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1