Справа № 274/1679/23
Провадження № 1-кс/0274/377/25

Ухвала
Іменем України
19.02.2025 р. м. Бердичів
в с т а н о в и в:
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025 р. заяву про відвід судді передано на розгляд судді ОСОБА_1 .
Заяву обґрунтовано тим, що стороною захисту раніше заявлявся відвід судді ОСОБА_7 від розгляду даного кримінального провадження у зв"язку з низкою процесуальних порушень, які, на думку захисту, свідчили про упереджене ставлення головуючою - судді та обмеження права обвинуваченої на захист, однак заява залишилась без задоволення.
21.01.2025 р. суддя ОСОБА_7 постановила ухвалу про накладення грошового стягнення (штрафу) на обвинувачену ОСОБА_5 , незважаючи на вчасно подане повідомлення про наявність поважних причин для її неявки в судове засідання (медичне обстеження та лікування). Станом на теперішній час сторона захисту здобула додаткові медичні документи, які підтверджують фактичне перебування обвинуваченої ОСОБА_5 21.01.2025 р. на прийомі у лікаря в КНП "Обласний медичний центр реабілітації" (консультативний висновок спеціаліста від 21.05.2025 р., довідка з медичної карти амбулаторного хворого № 210 тощо). Однак суд не врахував вказану обставину, кваліфікував дану неявку як "без поважних причин" та наклав штраф на обвинувачену. Такі дії судді суперечать ст.ст. 139, 146 КПК України. Також викладені обставини свідчать про те, що суддя ОСОБА_7 не сприяла забезпеченню права на належний і безперешкодний захист, створивши перепони процесуального характеру. Викладене викликає сумніви в неупередженості судді. Також зазначає, що суддя ОСОБА_7 систематично проявляє упередженість під час розгляду кримінального провадження, оскільки ігнорує клопотання сторони захисту, порушує строки розгляду, не дотримується належної процедури тощо. Відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності обставин, що ставлять під сумнів її безсторонність.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження. Зазначив, що встановлені законом підстави для відводу судді відсутні. Пояснив, що обвинувачена ОСОБА_5 в день призначеного судового засідання звернулася в лікувальний заклад з питанням діагностування хвороби. Пройшла звичайне обстеження без нагальних на те причин. Будь-яких даних про її госпіталізацію чи надання їй невідкладної медичної допомоги стороною захисту до матеріалів справи не долучено. Зазначає, що необхідне обстеження можна було б пройти в будь-який інший день (не в день судового засідання по справі). Доказів неможливості потрапити на прийом до лікаря в іншу дату не надано. Посилання захисника на вимоги ст. 147 КПК України є обов"язком сторони захисту. Щодо сприяння прокурору, зазначив, що протягом двох років неможливо проводити судові засідання через неявку сторони захисту та обвинуваченої. Починаючи з 16.10.2024 р., суд не може перейти до розгляду справи по суті, оскільки сторона захисту заявляє відводи головуючому судді. У 2025 р. уже два судових засідання не відбулося через неявку сторони захисту. Вважає процесуальні рішення судді ОСОБА_7 законними. Доказів щодо її упередженості не встановлено та не долучено до справи. Звернув увагу на те, що сторона захисту "затягує" час щодо розгляду кримінального провадження, оскільки закінчуються строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а обвинувачена ОСОБА_5 хоче уникнути відповідальності з цих підстав. Зазначає, що подана захисником заява про відвід судді має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_7 повідомлена про час та місце розгляду заяви про відвід.
Інші учасники судового провадження, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися. Їх неявка не перешкоджає вирішенню вказаної заяви про відвід.
Дослідивши матеріали заяви про відвід, заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Частиною п`ятою ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.
Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Згідно з частиною 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
У справі «Білуха проти України» (рішення суду від 09 листопада 2006 року) Європейський суд з прав людини встановив порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навівши такі мотиви. Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.
Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 р. зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
Отже, для вирішення питання щодо відводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.
Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.
Інститут відводу у кримінальному процесі є механізмом, який забезпечує реалізацію права особи на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Цей інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.
Разом з тим, сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.
Разом з тим, учасник кримінального провадження вправі не погоджуватись із прийнятими процесуальними рішеннями суду та формою ведення судового процесу, проте така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості суду під час судового розгляду.
Так, головуючий у судовому засіданні керує його ходом, забезпечує, у тому числі, порядок вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судове провадження на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи все, що не має значення для кримінального провадження, а також вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.
За таких обставин організація процесу ведення судового засідання не є проявом упередженості, а свідчить про те, що суддя вчиняє всі можливі дії з метою ефективного використання процесуального часу та дотримання розумних строків здійснення судового провадження, що є об`єктивно необхідним, з урахуванням складу учасників та складності кримінального провадження.
Сама по собі незгода обвинуваченої та захисника з процесуальними рішеннями і діями судді під час розгляду справи не може бути підставою для відводу, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, у разі прийнятого суддею рішення за результатами розгляду кримінального провадження.
Винесення ухвали про накладення грошового стягнення не свідчить про упереджене ставлення до обвинуваченої, а є засобом реагування на неналежну процесуальну поведінку.
Надання стороною захисту медичних документів після застосування до обвинуваченої заходів процесуального примусу не свідчить про упередженість судді.
Разом з тим, вимогами ст. 147 КПК України передбачено скасування ухвали про накладення грошового стягнення. Так, особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.
Отже, наведені захисником доводи ґрунтуються виключно на особистому сприйнятті захисником ухваленого суддею рішення та організації судового процесу, а отже не є підставою для відводу судді в розумінні ст. 75 КПК України та не можуть бути витлумачені як прояв упередженості суду, на наявність якої звертав увагу захисник.
Щодо зазначених захисником у заяві про відвід судді ОСОБА_7 підстав: порушення права на захист обвинуваченої; ігнорування клопотань обвинуваченої та захисника, непогодження дати судового засідання, суд зазначає наступне.
Так, наведені захисником доводи не обґрунтовані та не підтверджені жодними доказами. Вони ґрунтуються виключно на особистому сприйнятті захисником організації судового процесу, а отже не є підставою для відводу судді в розумінні ст. 75 КПК України.
Будь-яких належних та допустимих доказів упередженості (необ`єктивності) судді ОСОБА_7 при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, під час судового засідання стороною захисту суду надано не було.
Підстави заявленого відводу ґрунтуються винятково на суб`єктивних твердженнях та припущеннях, які не містять жодних доказів упередженості судді щодо учасників кримінального провадження.
Інших обставин, які б викликали сумнів в необ`єктивності та упередженості судді ОСОБА_7 , не виявлено.
Таким чином, суд вважає, що доводи заяви адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.
Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише суб`єктивні припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява захисника ОСОБА_6 є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 372, 376, 395 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1