УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/15148/24

Провадження № 1-кс/712/6525/24

20.12.2024 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0004077 від 18.12.2024 стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будище Черкаського р-ну Черкаської обл., українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0004077 від 18.12.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до клопотання ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено «3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА)», діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці умисно придбав з метою збуту у невстановлений спосіб та у невстановленої особи поліетиленові пакети із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено «3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА)», які помістив до власної сумки та з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено «3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА)», яка знаходилась у п`ятнадцяти згортках, незаконно зберігав їх при собі у нагрудній сумці до 21 год 34 хв 17.12.2024, коли перебуваючи по вул. Маршала Красовського, 24 у м. Черкаси, був помічений працівниками поліції, у спілкуванні із якими на їх прохання самостійно та добровільно повідомив, що має при собі заборонені психотропні речовини.

Після чого на місце події викликано слідчо-оперативну групу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області та у присутності двох понятих і захисника, у ході затримання у порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 добровільно видав зі своєї сумки 15 (п`ятнадцять) поліетиленових пакетів з таблетками, які відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/17995-НЗПРАП від 18.12.2024, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА)» (в перерахунку на МДМА-основу) становить 3,246 г, що відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010), є великим розміром особливо небезпечної психотропної речовини 3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА)». Після чого виявлені поліетиленові пакетики із речовиною вилучено працівниками поліції та упаковано до сейф-пакету CRI 1190476.

Крім цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено і стосовно якої допускаються виключення деяких заходів контролю альпразолам, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений органом досудового розслідування період часу та місце, у невстановлений спосіб, незаконно придбав 1 поліетиленовий пакетик із психотропною речовиною, обіг якої обмежено і стосовно якої допускаються виключення деяких заходів контролю альпразолам, яка знаходилася у поліетиленовому зіп-пакеті, після чого, таємно приховав з метою подальшого збуту у формі «закладки» в м. Черкаси.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту раніше придбаної ним психотропної речовини, обіг якої обмежено і стосовно якої допускаються виключення деяких заходів контролю альпразолам, незаконно зберігав у одному таємно прихованому місці на території м. Черкаси у формі «закладки», за координатами широти 49.42819 та довготи 32.05622, до 18.12.2024.

Так, за координатами широти 49.42819 та довготи 32.05622, 18.12.2024, у період часу з 04 год. 44 хв. до 04 год. 49 хв., працівниками слідчої оперативної групи, використовуючи мобільний додаток «Google maps», у присутності понятих, затриманого та захисника по вул. В. Чорновола у м. Черкаси, дещо підкопано в землі виявлено та вилучено один поліетиленовий зіп-пакет з таблеткою білого кольору, що відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/18008-НЗПРАП від 19.12.2024 таблетка, яка надана на експертизу, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено і стосовно якої допускаються виключення деяких заходів контролю альпразолам. Маса альпразоламу в наданій на експертизу таблетці становить 0,0020 г.

Клопотання мотивовано наступним: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбаченого покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна; наявні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити досягнення мети їх застосування та запобігти ризикам.

Позиція учасників у судовому засіданні

Прокурор вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити. Захисник та підозрюваний просили розглянути питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Підстави для застосування запобіжного заходу

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

У ч. 3 ст. 176 КПК України встановлено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті.

Згідно із положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити: (1) чи набула особа статусу підозрюваного; (2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення; (3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України; (4) чи наявні інші обставини, які враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України; (5) чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження; (6) який розмір застави необхідно визначити як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід та які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на підозрювану, у випадку внесення застави.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Ч. 1 ст. 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, складено та вручено останньому 18.12.2024.

У подальшому 19.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом із тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Згідно із доводами, наведеними у клопотанні, та документами, наданими на їх підтвердження, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:рапортом працівника Управління патрульної поліції ДПП від 18.12.2024; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 від 18.12.2024; показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновоком експерта від 18.12.2024 та іншими матеріалами.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також установлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Наявність ризиків та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому не вимагається доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак потребує доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, у зв`язку з цим є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи ймовірність такого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене вказує на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суттєво збільшує зазначений ризик і такі фактори як відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, а також міцних соціальних зв`язків.

Тому слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені дії.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується слідчим тим, що на цей час вживаються заходи з встановлення причетності підозрюваного до інших кримінальних правопорушень однорідного складу, про які він не повідомив в ході досудового розслідування.

Водночас під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено наявності цього ризику, оскільки стороною обвинувачення не зазначено жодних об`єктивних обставин та конкретних фактів, які це підтверджують.

Навпаки відповідно до матеріалів долучених до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 після того як його зупинили працівники поліції повідомив, що має при собі наркотичні речовини, а в подальшому показав місця, де вони були залишені, тобто активно сприяв установленню невідомих органу досудового розслідування обставин злочину.

У зв`язку з цим, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення наявності ризику в тому, що підозрюваний в разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде вживати заходів спрямованих на перешкоджання збиранню доказів.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується слідчим незаконний вплив на свідків, які вказують на його причетність до вчинення кримінального правопорушення, з метою змусити його до зміни чи відмови від показань, зокрема понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій. У кримінальному провадженні триває проведення слідчих дій, зокрема, направлених на встановлення інших свідків кримінального правопорушення, про яких може бути відомо підозрюваному, то ж, перебуваючи на волі, підозрюваний може здійснити на них незаконний вплив.

Оцінюючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя бере до уваги, що таке твердження має абстрактний характер і не підтверджено конкретними фактами, та у зв`язку з цим доходить висновку про відсутність обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки не має стійких соціальних зав`язків, офіційно не працевлаштований та не має стабільного доходу.

На думку слідчого судді така ймовірність дійсно існує, у тому числі з огляду на встановлений під час досудового розслідування мотив вчинення злочину, а саме: отримання грошових коштів за збут психотропної речовини задля погашення боргу.

Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-відсутність стійких соціальних зв`язків, підозрюваний не одружений, не має малолітніх чи неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні;

-вік підозрюваного (20 років), відсутність відомостей про незадовільний стан здоров`я;

-підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини в своїй сукупності дають підстави стверджувати про те, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою ст. 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 193 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи зазначене питання, слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ, яким, зокрема в рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14.10.2010, зазначено, що ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Отже, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

При вирішенні питання щодо можливості застосування до підозрюваного запобіжного не пов`язаного із триманням під вартою слідчий суддя бере до уваги молодий вік підозрюваного; відсутність судимостей; наявність постійного місця проживання; його поведінку на стадії досудового розслідування, спрямовану на сприянні у встановленні обставин кримінального правопорушення; відсутність на час розгляду клопотання відомостей щодо спроб впливу з боку підозрюваного на хід досудового розслідування та негативних характеристик.

Ураховуючи зазначене, а також через відсутність достатніх підстав, що свідчили б про наявність виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід, передбачений ст. 181 КПК України, у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання в період з 22.00 год до 06.00 год наступної доби, який є співмірним із існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками.

Одночасно із цим на підставі ст. 194 КПК України необхідно покласти на підозрюваного наступні обов`язки: 1) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за кожною вимогою; 2) не відлучатись із населеного пункту, де знаходиться його місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до уповноважених органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_11 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про достатні підстави вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу.

Водночас у зв`язку з недоведеністю прокурором, що більш м`який ніж тримання під вартою запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обовязків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 315, 331, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 строком до 18.02.2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за кожною вимогою;

2) не відлучатись із населеного пункту, де знаходиться його місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до уповноважених органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрбваному положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Звільнити ОСОБА_4 негайно з під варти в залі суду.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення та направляється для виконання Черкаському районному управлінню поліції ГУНП в Черкаській області, а також прокурору Черкаської окружної прокуратури для контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 30 хв 23.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1