Справа № 587/4326/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_3, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4, прокурора ОСОБА_5, захисника обвинуваченого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000777 від 21 серпня 2024 року відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, уродженця Дніпропетровської області, Апостолівського району, с. Велика Костромка, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

установив:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, №255/2023 від 01 травня 2023 року, №451/2023 від 26 липня 2023 року, № 734/2023 від 06 листопада 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто до 13 травня 2024 року, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, тобто до 12 серпня 2024 року, 12 серпня 2024 року строком на 90 діб до 09 листопада 2024 року, з 10 листопада 2024 року строком на 90 діб по 07 лютого 2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 03 серпня 2024 року о 06 год. 00 хв. в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, за відсутності поважних причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася в польових умовах біля АДРЕСА_2 та попрямував до місця свого проживання, де перебував включно до 30 вересня 2024 року та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину визнав, щиро розкаявся та пояснив, що він є військовослужбовцем і проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 03 серпня 2024 року самовільно залишив військову частину та поїхав додому, де проводив час на власний розсуд, 30 вересня 2024 року з`явився до працівників ДБР, після чого його було затримано. Упродовж вказаного періоду заходів щодо повернення до військової частини не вживав.

Враховуючи, що ОСОБА_2 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

При обранні покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, повністю визнав вину, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

До обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України такими, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, та вважає, що обвинуваченому необхідно призначити мінімальний розмір покарання, визначений у санкції статті у виді позбавлення волі. Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого залишити утримання під вартою, рахуючи строк відбування покарання з 30 вересня 2024 року - моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, що утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_3