Справа № 128/4532/24
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» відносно засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло вищевказане подання, яке обґрунтоване тим, що « ОСОБА_4 засуджений вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.07.2022 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, до 5 років 9 місяців позбавлення волі. Вироком Львівського апеляційного суду від 22.12.2022 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, до 5 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. У зв`язку з набранням законної сили 09.08.2024 Законом України №3886-1X від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» адміністрація Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» направляє подання до Вінницького районного суду для вирішення питання відповідно до ст. 5, ст. 74 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до положень Закону України №3886-1X від 18.07.2024».

В судовому засіданні 12.12.2024 прокурор ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 29.09.2017 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 13.03.2016, від 25.07.2016, від 29.07.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 25.08.2016, від 31.08.2016, від 02.09.2016, від 23.05.2017; в решті вирок залишити без змін. За вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 05.11.2021 ОСОБА_4 не підлягає звільненню від призначеного покарання, оскільки сума викраденого майна становить 11562,20 грн. ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 11.11.2021 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням законом караності діяння. Оскільки ОСОБА_4 слід звільнити від покарання, призначеного Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 11.11.2021, за ч. 3 ст. 185 КК України, яке враховано вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2021, тому слід вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю вчинених злочинів за даним вироком та вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 05.11.2021 з остаточним покаранням у виді позбавлення волі строком 3 роки 2 місяці. Крім того, ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.12.2021 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 27.05.2021, від 14.06.2021, від 25.06.2021, від 26.06.2021, від 28.06.2021 та за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 01.04.2021, від 15.07.2021, від 08.08.2021, від 31.08.2021; в решті вирок залишити без змін. Також ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.07.2022 покарання ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 25.11.2021 та за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 20.11.2021, від 31.12.2021, від 01.01.2022; в решті вирок залишається без змін.

Представник Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» в судове засідання та засуджений ОСОБА_4 на зв`язок в режимі відеоконференції не з`явилися, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялися судом у встановленому законом порядку.

Попередньо від начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_5 та від засудженого ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд подання без їхньої участі, засуджений у своїй заяві також зазначив, що послуг адвоката не потребує.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд 12.12.2024 за відсутності представника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» та засудженого ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора, оглянувши матеріали подання та матеріали особової справи ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.

В пункті 13 частини першої статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Установлено, що Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області вироком від 06.07.2022 ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; За ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; За ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно визначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та за вироком Львівського апеляційного суду від 15.04.2022 остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі».

Львівський апеляційний суд вироком від 22.12.2022 ухвалив «Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задоволити. Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 у частині призначеного покарання скасувати. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно визначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та вироком Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання 5 (п?ять) років 9 (дев?ять) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. У решті вирок суду залишити без змін». Вирок Львівського апеляційного суду від 22.12.2022 набрав законної сили 22.12.2022.

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області вироком від 03.12.2021 ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання: - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі; - за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 360 КК України у виді 2 (два) роки обмеження волі; - за ч. 2 ст. 360 КК України у виді 3 (три) роки позбавлення волі; - за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п?ять) років позбавлення волі із конфіскацією майна. Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п?ять) років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 29.09.2017 року та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 покарання 5 (п?ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом складання призначених покарань, частково приєднати ОСОБА_4 не відбуту частину покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 покарання 5 (п?ять) років (2 два) місяці позбавлення волі із конфіскацією майна».

Львівський апеляційний суд вироком від 15.04.2022, покарання за яким враховано вироком Львівського апеляційного суду від 22.12.2022, ухвалив «Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити. Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.12.2021 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 360, ч. 2 ст. 289 КК України скасувати в частині призначення обвинуваченому покарання. Вважати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 360, ч. 2 ст. 2879 КК України та призначити йому покарання: - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; - за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 360 КК України у виді 2 років обмеження волі; - за ч. 2 ст. 360 КК України у виді 3 роки позбавлення волі; - за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2021 року у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 29.09.2017 року у виді 9 місяців 24 днів позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. У решті вирок залишити без змін». Вирок Львівського апеляційного суду від 15.04.2022 набрав законної сили 15.04.2022.

Трускавецький міський суд Львівської області вироком від 25.11.2021, покарання за яким враховано вироком Львівського апеляційного суду від 15.04.2022, ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком два роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю вчинених злочинів за даним вироком та вироком Трускавецького міського Львівської області від 11 листопада 2021 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці місяців». Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2021 набрав законної сили 29.12.2021.

Трускавецький міський суд Львівської області вироком від 11.11.2021, покарання за яким враховано вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2021, ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 05 листопада 2021 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком три роки один місяць». Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 11.11.2021 набрав законної сили 14.12.2021.

Трускавецький міський суд Львівської області вироком від 05.11.2021, покарання за яким враховано вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 11.11.2021, ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки». Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 05.11.2021 набрав законної сили 07.12.2021.

Трускавецький міський суд Львівської області вироком від 29.09.2017, покарання за яким враховано вироком Львівського апеляційного суду від 15.04.2022, ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вроком більш суворим, призначеним Трускавецьким міським судом Львівської області від 01.07.2016 року, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п?ять) років 1 (один) місяць. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2,3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання: - за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі; - за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 263 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. Згідно ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Трускавецького міського суду від 01.07.2016 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 5 років 2 місяці позбавлення волі». Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 29.09.2017 набрав законної сили 30.10.2017.

Трускавецький міський суд Львівської області вироком від 01.07.2016, покарання за яким враховано вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 29.09.2017, ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 21.01.2016 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком п`ять років один місяць». Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 01.07.2016 набрав законної сили 28.11.2016.

Трускавецький міський суд Львівської області вироком від 21.01.2016, покарання за яким враховано вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 01.07.2016, ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки». Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 21.01.2016 набрав законної сили 21.02.2016.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною першою статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і статтею 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, у статті 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) дійшла висновку, що «статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна. Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у статті 51 КУпАП. Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статті 51 КУпАП. Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні статті 5 КК України».

В частині шостій статті 3 КК України передбачено, що зміни до КК України можуть вноситися, у тому числі, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У пояснювальній записці до запропонованих змін до статті 51 КУпАП законодавець їх метою визначив саме зміну кримінального законодавства щоби досягнути домірності при застосуванні кримінальної відповідальності за правопорушення незначної тяжкості.

Таким чином, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) дійшла висновку, що «зміна до статті 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У той же час наголошено, що визначення суми, яка дорівнює два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння».

Згідно з п. 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

В підпункті 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України визначено, що сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2021 становив 2270 грн, а станом на 01.01.2022 становив 2481 грн.

Установлено, що ОСОБА_4 засуджений Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області вироком від 06.07.2022 та Львівським апеляційним судом вироком від 22.12.2022 по ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, а саме: 01.11.2021 на суму 5627,76 грн, 25.11.2021 на суму 1500,00 грн, 31.12.2021 на суму 535,25 грн, 04.01.2022 на суму 4700,00 грн; по ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 18.12.2021 закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, на суму 3820,00 грн; по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, а саме: 20.11.2021 на суму 560,00 грн, 15.12.2021 на суму 2536,46 грн, 01.01.2022 на суму 1217,99 грн.

Враховуючи, що вартість предметів вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 25.11.2021 та від 31.12.2021) та передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 20.11.2021 та від 01.01.2022), станом на момент вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже, до таких діянь мають бути застосовані положення статті 5 КК України.

Встановивши, що Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області вироком від 06.07.2022 та Львівський апеляційний суд вироком від 22.12.2022 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судами 06.07.2022 та 22.12.2022 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 25.11.2021 та від 31.12.2021) та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 20.11.2021 та від 01.01.2022) у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

При цьому, враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 01.11.2021 та від 04.01.2022), ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 18.12.2021), ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 15.12.2021), перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодом від 01.11.2021 та від 04.01.2022), за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 15.12.2021).

Також установлено, що ОСОБА_4 засуджений Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області вироком від 03.12.2021 та Львівським апеляційним судом вироком від 15.04.2022, покарання за яким враховано вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.07.2022 та вироком Львівського апеляційного суду від 22.12.2022, крім іншого, по ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, а саме: 27.05.2021 на суму 1436,33 грн, 04.06.2021 на суму 4733,33 грн, 11.06.2021 на суму 4888,33 грн, 14.06.2021 на суму 466,00 грн, 24.06.2021 на суму 348,40 грн, 25.06.2021 на суму 1583,28 грн, з 28.06.2021 до 29.06.2021 на суму 1187,46 грн; по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, а саме: 01.04.2021 на суму 8350,00 грн, 01.04.2021 на суму 418,50 грн, 26.04.2021 на суму 2586,67 грн, 27.04.2021 на суму 7392,94 грн, 07.06.2021 на суму 3455,67 грн, 13.06.2021 на суму 4366,67 грн, 24.06.2021 на суму 11261,00 грн, 26.06.2021 на суму 978,96 грн, 08.07.2021 на суму 12000,00 грн, 15.07.2021 на суму 2114,58 грн, 08.08.2021 на суму 1500,00 грн, 31.08.2021 на суму 500,00 грн, 04.09.2021 на суму 4281,56 грн.

Враховуючи, що вартість предметів вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 27.05.2021, від 14.06.2021, від 24.06.2021, від 25.06.2021, від 28.06.2021-29.06.2021) та передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 01.04.2024, від 26.06.2021, від 15.07.2021, від 08.08.2021, від 31.08.2021), станом на момент вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже, до таких діянь мають бути застосовані положення статті 5 КК України.

Встановивши, що Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області вироком від 03.12.2021 та Львівський апеляційний суд вироком від 15.04.2022 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судами 03.12.2021 та 15.04.2022 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 27.05.2021, від 14.06.2021, від 24.06.2021, від 25.06.2021, від 28.06.2021-29.06.2021) та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 26.06.2021, від 15.07.2021, від 08.08.2021, від 31.08.2021) у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

При цьому, враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 04.06.2021 та від 11.06.2021), ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 01.04.2021, від 26.04.2021, від 27.04.2021, від 07.06.2021, від 13.06.2021, від 24.06.2021, від 08.07.2021 та від 04.09.2021), перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 04.06.2021 та від 11.06.2021) та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 01.04.2021, від 26.04.2021, від 27.04.2021, від 07.06.2021, від 13.06.2021, від 24.06.2021, від 08.07.2021 та від 04.09.2021).

Також установлено, що ОСОБА_4 засуджений Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 25.11.2021, покарання за яким враховано вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.12.2021 та вироком Львівського апеляційного суду від 15.04.2022, по ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення 08.11.2021 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, на суму 4023,60 грн.

Враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян (2270 грн), тому відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного 25.11.2021 судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, установлено, що ОСОБА_4 засуджений Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 11.11.2021, покарання за яким враховано вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2021, по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 17.08.2021 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, на суму 799,06 грн.

Враховуючи, що вартість предметів вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України станом на момент вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн), отже, до таких діянь мають бути застосовані положення статті 5 КК України.

Встановивши, що Трускавецький міський суд Львівської області вироком від 11.11.2021 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом 11.11.2021 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Крім того, установлено, що ОСОБА_4 засуджений Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 05.11.2021, покарання за яким враховано вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 11.11.2021, по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення в ніч з 04 серпня на 05 серпня 2021 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у сховище, на суму 11562,20 грн.

Враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян (2270,00 грн), тому відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом 05.11.2021 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, установлено, що ОСОБА_4 засуджений Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 29.09.2017, покарання за яким враховано вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.12.2021 та вироком Львівського апеляційного суду від 15.04.2022, по ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, а саме: 29.02.2016 на суму 1510,00 грн, 02.03.2016 на суму 1500,00 грн, 13.03.2016 на суму 250,85 грн, 25.07.2016 на суму 190,00 грн, 29.07.2016 на суму 619,92 грн, 23.08.2016 на суму 431,60 грн, 23.08.2016 на суму 465,80 грн, 23.08.2016 на суму 1310,00 грн, 25.08.2016 на суму 1500,00 грн, 31.08.2016 на суму 950,00 грн, 02.09.2016 на суму 225,95 грн, 09.09.2016 на суму 2600,00 грн, 09.09.2016 на суму 2800,00 грн, та по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло, а саме: 01.02.2017 на суму 4750,00 грн, 02.02.2017 на суму 4050,00 грн, 04.02.2017 на суму 2870,13 грн, 05.02.2017 на суму 542,75 грн.

Враховуючи, що вартість предметів вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 13.03.2016, від 25.07.2016, від 29.07.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 31.08.2016, від 02.09.2016) та передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 05.02.2017), станом на момент вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 2016 рік 1378 грн, станом на 2017 рік 1600 грн), отже, до таких діянь мають бути застосовані положення статті 5 КК України.

Встановивши, що Трускавецький міський суд Львівської області вироком від 29.09.2017 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 13.03.2016, від 25.07.2016, від 29.07.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 31.08.2016, від 02.09.2016) та ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 05.02.2017), за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом 29.09.2017 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 13.03.2016, від 25.07.2016, від 29.07.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 31.08.2016, від 02.09.2016) та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 05.02.2017) у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

При цьому, враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 29.02.2016, від 02.03.2016, від 25.08.2016, від 09.09.2016 та від 09.09.2016), ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 01.02.2017, від 02.02.2017 та від 04.02.2017), перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 29.02.2016, від 02.03.2016, від 25.08.2016, від 09.09.2016 та від 09.09.2016) та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 01.02.2017, від 02.02.2017 та від 04.02.2017).

Також установлено, що ОСОБА_4 засуджений Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 01.07.2016, покарання за яким враховано вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 29.09.2017, по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення з 29.01.2016 до 02.02.2016 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у приміщення, на суму 1500,00 грн.

Враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1378,00 грн), тому відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом 01.07.2016 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене в частині другій статті 74 КК України.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях статті 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та статті 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в частині другій статті 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення нею певного діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини другої статті 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи, незалежно від того відбуває вона покарання, чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України чи виконання вироку відстрочене статтею 536 КПК України). При цьому, законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною другою статті 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Оскільки суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід звільнити від покарання, призначеного Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 11.11.2021, за ч. 3 ст. 185 КК України, яке враховано вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2021, тому слід вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю вчинених злочинів за даним вироком та вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 05.11.2021 з остаточним покаранням у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На строк призначення покарання Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області вироком від 06.07.2022 та Львівським апеляційним судом вироком від 22.12.2022, за якими ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)», не впливає звільнення ОСОБА_4 у зв`язку із усуненням законом караності діяння в частині покарання, призначеного Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області вироком від 06.07.2022 та Львівським апеляційним судом вироком від 22.12.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 25.11.2021 та від 31.12.2021) та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 20.11.2021 та від 01.01.2022); в частині покарання, призначеного Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області вироком від 03.12.2021 та Львівським апеляційним судом вироком від 15.04.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 27.05.2021, від 14.06.2021, від 24.06.2021, від 25.06.2021, від 28.06.2021-29.06.2021) та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 01.04.2021, від 26.06.2021, від 15.07.2021, від 08.08.2021, від 31.08.2021); в частині покарання, призначеного Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 11.11.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України; в частині покарання, призначеного Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 29.09.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами від 13.03.2016, від 25.07.2016, від 29.07.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 31.08.2016, від 02.09.2016) та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 05.02.2017).

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» відносно засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, задовольнити.

На підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині покарання, призначеного Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 29.09.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 13.03.2016, від 25.07.2016, від 29.07.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 23.08.2016, від 31.08.2016, від 02.09.2016 та за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 05.02.2017, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

На підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині покарання, призначеного Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 11.11.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений Трускавецьким міським судом Львівської області вироком від 25.11.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю вчинених злочинів за даним вироком та вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 05.11.2021 з остаточним покаранням у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині покарання, призначеного Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області вироком від 03.12.2021 та Львівським апеляційним судом вироком від 15.04.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 27.05.2021, від 14.06.2021, від 24.06.2021, від 25.06.2021, від 28.06.2021-29.06.2021 та за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 01.04.2021, від 26.06.2021, від 15.07.2021, від 08.08.2021, від 31.08.2021, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

На підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині покарання, призначеного Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області вироком від 06.07.2022 та Львівським апеляційним судом вироком від 22.12.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 25.11.2021 та від 31.12.2021 та за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 20.11.2021 та від 01.01.2022, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений та відбуває покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.07.2022 та за вироком Львівського апеляційного суду від 22.12.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та вироком Львівського апеляційного суду від 15.04.2022 з остаточним визначенням покарання у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ