У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 18.12.2024за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку за кадастровими номерами :02:008:0004 (площею 1.1564 та), :02:015:0029 (площею 0.0778 та) та :02:015:0028 (площею 0,25 та), власником яких є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , у вигляді заборони їх відчуження, проведення реєстраційних та нотаріальних дій.

Клопотання обґрунтоване наступним. Ужгородською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні за №0000116 від 18.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. З ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до Ужгородської окружної прокуратури надійшло звернення ОСОБА_5 про те, що у власності його дядька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є земельні ділянки за кадастровими номерами :02:008:0004 (площею 1.1564 га), :02:015:0029 (площею 0.0778 га) та :02:015:0028 (площею 0,25 га). Встановлено, що по останній ділянці площею 0,25 га. розміщено оголошення на продаж на суму 50000 доларів США на платформі ОЛХ та DOM.RIA. Однак в ході спілкування зі своїм дядьком заявник вияснив, що він не давав довіреності або доручення продавати вказану ділянку або оформляти документи від його імені. Також заявник встановив, що ділянку продає особа ОСОБА_6 , який надав довіреність від імені його дядька на розпорядження всім майном ріелтору ОСОБА_7 та повідомив, що він нібито являється внуком ОСОБА_4 , але це не так. Ріелтор також повідомив, що потенційні покупці вже внесли завдаток. У зв`язку з наведеним просить тимчасово накласти арешт на відповідні ділянки та інше майно ОСОБА_5 з метою їх збереження.

В додаток заявник надав відомості з державного реєстру речових прав на земельну ділянку за кадастровим номером :02:008:0004 (площею 1.1564 га), копії державних актів на право власності на земельні ділянки :02:015:0029 (площею 0.0778 га) та :02:015:0028 (площею 0,25 га), інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на вказані земельні ділянки, що вказують на те, що їх власником є ОСОБА_4 , фотокопію довіреності на ім`я ОСОБА_6 , докази продажу ділянки на платформі ОЛХ та ОСОБА_8 та інші наявні у заявника документи.

Прокурор стверджує, що земельні ділянки за кадастровими номерами :02:008:0004 (площею 1.1564 га), :02:015:0029 (площею 0.0778 га) та :02:015:0028 (площею 0,25 га) є об`єктами кримінально протиправних дій, адже довіреність на ім`я ОСОБА_6 видана на все майно ОСОБА_4 , вони постановою від 20.12.2024 визнані речовим доказом у кримінальному провадженні. Також обстави кримінального провадження свідчать про те, що наразі є обґрунтований ризик протиправного відчуження вказаних земельних ділянок іншим особам.

У судове засідання прокурор не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, водночас від його представника адвоката ОСОБА_9 надійшла до суду заява, в якій просив провести розгляд без їх участі. Просив клопотання прокурора задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як установлено з матеріалів клопотання, СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2024 за №0000116.

Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стало звернення ОСОБА_5 про те, що у власності його дядька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є земельні ділянки за кадастровими номерами :02:008:0004 (площею 1.1564 га), :02:015:0029 (площею 0.0778 га) та :02:015:0028 (площею 0,25 га). Встановлено, що по останній ділянці площею 0,25 га. розміщено оголошення на продаж на суму 50000 доларів США на платформі ОЛХ та DOM.RIA. Однак в ході спілкування зі своїм дядьком заявник вияснив, що він не давав довіреності або доручення продавати вказану ділянку або оформляти документи від його імені. Також заявник встановив, що ділянку продає особа ОСОБА_6 , який надав довіреність від імені його дядька на розпорядження всім майном ріелтору ОСОБА_7 та повідомив, що він нібито являється внуком ОСОБА_4 , але це не так. Ріелтор також повідомив, що потенційні покупці вже внесли завдаток. У зв`язку з наведеним просить тимчасово накласти арешт на відповідні ділянки та інше майно ОСОБА_5 з метою їх збереження.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на відчуження майна, яке у відповідності до ст. 98 КПК України, має значення речового доказу.

Згідно долучених прокурором до матерів клопотання відомостей з державного реєстру речових прав на земельну ділянку за кадастровим номером :02:008:0004 (площею 1.1564 га), копії державних актів на право власності на земельні ділянки :02:015:0029 (площею 0.0778 га) та :02:015:0028 (площею 0,25 га), інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права, вбачається, що власником вищезазначених земельних ділянок є ОСОБА_4 .

Постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , від 20.12.2024 року вищевказані земельні ділянки визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст.132КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зч.1ст.170КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів та запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на відчуження майна, враховуючи те, що дана земельна ділянка являється об`єктом протиправних посягань, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 18.12.2024за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровими номерами :02:008:0004 (площею 1.1564 та), :02:015:0029 (площею 0.0778 та) та :02:015:0028 (площею 0,25 та), власником яких є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , у вигляді заборони їх відчуження, проведення реєстраційних та нотаріальних дій.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1