Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/33/25
Категорія ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5 підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 12 лютого 2025 року.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст. 348 КК України та існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що його підзахисний не вчиняв замаху на вбивство, а його дії невірно кваліфіковані.

Вважає, що слідчий суддя необґрунтовано застосував найсуворіший запобіжний захід.

Стверджує, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України недоведені прокурором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст.348 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк або довічне позбавлення волі, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання.

Згідно з підозрою 15 грудня 2024 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в ході спільного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив в конфлікт з ОСОБА_11 .

Під час конфлікту, в приміщенні кухні будинку вищеназваного домоволодіння, у ОСОБА_6 , під впливом алкоголю та негативних емоцій, виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_6 кулаками рук наніс останньому два удари в обличчя, після чого, взявши до рук кухонного ножа умисно наніс клинком ножа удар в місце розташування життєво-важливих органів, а саме в область шиї ОСОБА_11 , після чого у останній покинув вказане домоволодіння. Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо правого ока, садно спинки носа, колото-різаної рани лівої підщелепної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Виконавши усі дії, які вважав необхідними, ОСОБА_6 не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_11 була надана невідкладна медична допомога.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_11 .

Крім того, 15 грудня 2024 року працівники відділення поліції №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, а саме заступник начальника слідчого відділення старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції капітан поліції ОСОБА_13 , поліцейський сектору реагування патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_14 , поліцейський сектору реагування патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_15 виконували як працівники правоохоронного органу службові обов`язки, а саме: у дворі житлового будинку АДРЕСА_1 здійснювали заходи з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 як підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В подальшому близько 17 години 10 хвилин 15 жовтня 2024 року, виконуючи як працівники правоохоронного органу службові обов`язки з метою встановлення підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення заступник начальника слідчого відділення старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції капітан поліції ОСОБА_13 , поліцейський сектору реагування патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_14 прибули за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де підійшовши до вхідних дверей, постукали в них та попросили осіб, які перебували в будинку відчинити двері, повідомивши що вони являються працівниками поліції.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 є представниками правоохоронного органу, які виконують службові обов`язки, з метою уникнення від відповідальності за вчинення ним раніше злочину, відразу вирішив вчинити їх умисне вбивство із застосуванням сокири.

Реалізуючи свій злочинний умисел, близько 17 години 15 хвилин 15 грудня 2024 року, ОСОБА_6 , вийшов з вищезазначеного будинку тримаючи сокиру в правій руці, висловлюючись словами нецензурної лайки повідомив про намір використати сокиру в бік працівників поліції, погрожуючи останнім вбивством. ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом спрямованим на вбивство представників правоохоронних органів, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншим особам, утримуючи сокиру в правій руці, наніс удар в напрямку місцезнаходження поліцейського СРПП ОСОБА_14 , проте свій намір до кінця не довів, так як ОСОБА_14 побіг в протилежному напрямку від нього.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вбивство представників правоохоронних органів, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншим особам, утримуючи сокиру в правій руці, ОСОБА_6 , погрожуючи фізичною розправою, розмахуючи сокирою, маючи намір на позбавлення життя побіг за поліцейським ОСОБА_12 та намагався наздогнати останнього для реалізації свого злочинного умислу.

В той же час у зв`язку із виниклим страхом за своє життя та життя інших представників правоохоронного органу старший лейтенант поліції ОСОБА_12 голосом попередив ОСОБА_6 , про намір застосування вогнепальної зброї, проте останній не реагував на попередження працівників правоохоронних органів, продовжуючи вчиняти злочинні дії та погрожуючи їм фізичною розправою. Після чого, ОСОБА_12 , відповідно до п. 13 ст. 46 ЗУ «Про Національну поліцію», використав вогнепальну зброю для виклику допоміжних сил, здійснивши один постріл в гору. При цьому, ОСОБА_6 , не реагував на попередження працівників поліції та продовжував реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя поліцейських. Після чого старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 було здійснено повторний вистріл вгору з табельної вогнепальної зброї.

В цей час ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , скориставшись неуважністю ОСОБА_6 , підійшовши ззаду до останнього, застосували заходи фізичного впливу, з метою припинення його незаконних дій перешкодивши йому застосувати сокиру відносно працівників поліції, у зв`язку з чим ОСОБА_6 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину, а саме умисного вбивства працівників правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, до кінця.

15.12.2024 підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

16.12.2024 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ст.348 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом обшуку від 15.12.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15.12.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 15.12.2024; висновком експерта №344 від 16.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 15.12.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 16.12.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 16.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 16.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.12.2024.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст.348 КК України.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

При цьому, колегія суддів враховує тяжкість кримінальних правопорушень, суворість покарання яке може загрожувати ОСОБА_6 , в разі визнання його винним, що в своїй сукупності свідчать про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому цілодобовий домашній арешт за місцем проживання підозрюваного, яке є місцем вчинення особливо тяжкого злочину, згідно з підозрою, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що ОСОБА_6 обвинувачується у посяганні на життя працівника правоохоронного органу, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.348 КК України, яке є особливо тяжким злочином проти авторитету органів держаної влади і за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти років до довічного позбавлення волі, що також свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України недоведені прокурором є необгрунтованими.

Наявність вказаних ризиків обґрунтована тяжкістю можливого покарання, а також відсутністю у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, характером злочинів, які згідно з підозрою були направлені на позбавлення життя людини, в тому числі виразилися, в активній протидії працівникам поліції, вчиненні реальних дій, які загрожували їх життю, що змусило їх застосовувати вогнепальну зброю.

Зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_6 схильний до неконтрольованих дій, встановлені в державі правила поведінки, авторитет органів, які забезпечують правопорядок та навіть людського життя для нього не мають цінності, а правила поведінки в суспільстві не є визначальними, а тому апеляційний суд не вважає, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не здатне забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, в тому числі ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченої. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченої, характером злочину у якому вона обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченою правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування невірно кваліфіковані, судом апеляційної інстанції на стадії розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не можуть бути перевірені всебічно та повно, оскільки на цій стадії суд обмежений у наданні оцінки доказам та лише перевіряє чи є підозра обґрунтованою.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: