КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1173/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бежів, Черняхівського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого охоронцем, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти їх же про зміну місця проживання та роботи.

Звільнено ОСОБА_8 від призначеного судом покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, визначених ст.49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень. В іншій частині позову ОСОБА_9 - відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 26.03.2017 року, в нічний час перебував за адресою м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24 в приміщенні нічного закладу «Сорі, бабушка», де на ґрунті раптово виниклого конфлікту, умисно наніс середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 при наступних обставинах.

Так, 26.03.2017 приблизно о 2 год. 00 хв. потерпілий ОСОБА_9 зі своїми знайомими відпочивав у нічному закладі «Сорі бабушка», що за адресою м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24. Приблизно о 4 год.25 хв., ОСОБА_9 , разом із своїми знайомим вирішив покинути вказаний заклад та направився до виходу, де до останнього підійшов ОСОБА_8 та без жодних пояснень своїх дій та намірів, скоротив відстань та умисно наніс потерпілому ОСОБА_9 щонайменше один удар рукою в область лобної ділянки голови, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді садна лобної ділянки, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження. Після чого обвинувачений ОСОБА_8 швидко пішов у невідомому напрямку, а ОСОБА_9 попрямував далі не вихід, не бажаючи продовження конфлікту. Однак, обвинувачений ОСОБА_8 , не припиняючи свої злочинні дії, в цей же день о 04 год. 30 хв., перебуваючи у вказаному нічному закладі, бажаючи продовження конфлікту, відчуваючи до ОСОБА_9 особисту неприязнь з невстановлених причин, помітив останнього та наздогнавши його на виході із закладу, умисно наніс потерпілому ОСОБА_9 один удар рукою в область нижньої щелепи, від чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу. В подальшому обвинувачений ОСОБА_8 продовжив наносити удари потерпілому ОСОБА_9 , який почав прикривати обличчя руками, та піджавши ноги до живота, в результаті чого отримав травму колінного суглобу: закритий перелом наколінника зі зміщенням уламків, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Отже ОСОБА_8 заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке спричинило тривалий розлад здоров`я, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Не погоджуючись із вироком суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року, згідно якого ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості.

На обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги захисник зазначає про те, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження було допущено неповноту судового розгляду, в основу вироку покладено недопустимі докази, наведені обставини у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, судом надано невірну оцінку доказам у їх сукупності.

Захисник звертає увагу на висновок експерта №1223 від 21.06.2017 року. Крім того, звертає увагу на те, що відповідно до протоколу перегляду відеозапису від 17.07.2017 року, вказаний відеозапис отриманий з ПТ Ломбард «Кредит Юніон», що розташований в м. Києві, вул. Білоруська, 8 за період з 11.03.2017 по 12.03.2017 року, а подія в нічному клубі «Сорі бабушка» відбулася 26.03.2017 року. Крім цього, допитаний працівник поліції показав що ОСОБА_8 затримали на вул. Тургенівській, 35-А. Таким чином, самостійне надання свідком ОСОБА_10 на досудовому слідстві відеозапису не передбачене КПК України, а відтак, такий доказ не може вважатися допустимим.

Щодо протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2017 року, де свідок ОСОБА_10 вказав, що впізнав особу за ознаками маленького зросту, коротка зачіска та «довгий ніс» звертає увагу, що фотографії надані для впізнання розміром 3 на 4 см, у зв`язку з чим неможливо визначити зріст особи.

Щодо довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2017 року, звертає увагу, що після з`ясування всіх прикмет, зовнішніх ознак, відповідно до ст.228 КПК України, слідчий складає протокол, а не довідку.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування та з доказів наданих суду стосовно обвинувачення, вимоги ст.228 КПК України слідчим не виконувалися, тобто попередньо ніхто не з`ясовував у свідка ОСОБА_10 , під час його допиту в якості свідка, за якими ознаками він може впізнати особу, яка нібито нанесла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

Так, довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2017 року не може бути доказом, так як КПК вона не передбачена та не є процесуальною дією. Крім цього впізнання за фотознімками відбулося 29.06.2017 року, довідку слідчий склав 16.06.2017 року, а допитувався ОСОБА_10 в якості свідка 31.05.2017 року.

Зазначає, що аналогічне впізнання по фото проводилося і зі свідком ОСОБА_11 .

Апелянт зазначає, що доказів того, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння стороною обвинувачення не надано. Відповідно до виписки із медичної карти №1228/382 стаціонарного хворого від 26.03.2017 року ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що допитаний в якості свідка ОСОБА_12 показав, що з 25 на 26 березня 2017 року працював охоронцем в нічному клубі «Сорі бабушка» і він стверджував, що ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 не наносив, а навпаки особа яка була з потерпілим, нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_12 надав останньому допомогу.

Також, допитаний в якості свідка ОСОБА_13 показав, що 26 березня 2017 року, в нічний час у складі поліцейської групи приїжджав на виклик в нічний клуб «Сорі бабушка» та затримував ОСОБА_8 як особу на якого вказав потерпілий. При цьому ОСОБА_13 засвідчив, що охоронці закладу стверджували, що ОСОБА_8 нікому тілесних ушкоджень не наносив, а навпаки побили його, про що у вироку не було вказано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок, яка має здійснюватись судом за критеріями належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , про те, що під час судового розгляду кримінального провадження було допущено неповноту судового розгляду, в основу вироку покладено недопустимі докази, наведені обставини у вироку не відповідають фактичним обставинам справи та судом надано невірну оцінку доказам у їх сукупності є такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам: показанням самого обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , свідків та даним, які містяться в письмових матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, та пояснив, що у березні 2017 року після 12 години ночі він поїхав в нічний клуб «Сорі, бабушка», де відпочивав разом з колегою. Приблизно з 3 години до 5 години ранку, точно час не пам`ятає, виходив на вулицю та проходив повз інших осіб, що відпочивали у клубі. Під час того, як він проходив повз компанію потерпілого, ймовірно його друг, несподівано наніс йому удар кулаком в обличчя, розбив ніс. Після чого він зайшов до вбиральні, змив кров з обличчя та вийшов на вулицю. Вказав, що потерпілого не знає, нікому не наносив будь-яких тілесних ушкоджень, навпаки саме йому були нанесені тілесні ушкодження, з приводу яких він звертався до лікаря та до правоохоронних органів.

Спростовуючи доводи обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими, і підстав сумніватися у їх достовірності по справі колегія суддів не вбачає, а саме:

- показання потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив, що 26.03.2017 року в нічний час в приміщенні клубу «Сорі, бабушка» він, разом з друзями Бернацькою, родиною ОСОБА_10 та ОСОБА_15 розважались у клубі. Під час того, як він разом зі своєю дівчиною, перебували на танцполі, раніше невідомий йому обвинувачений вдарив його один раз рукою в обличчя. Після чого його друг відштовхнув від них обвинуваченого, останнього вивели з клубу. Коли він почав виходити з клубу, до нього знову підійшов обвинувачений ОСОБА_8 та несподівано знов наніс удар в область голови, від якого він впав на підлогу, почав закривати голову руками, та підтягнув коліна до тіла, щоб убезпечитись від ударів в область живота. Обвинувачений продовжив наносити йому удари ногами в різні частини тіла, в тому числі й по ногам. Викликали швидку та поліцію. Обвинуваченого забрали працівники поліції, а він звернувся за наданням медичної допомоги. Заперечував факт нанесення обвинуваченому ударів, зазначив, що не розуміє причини конфлікту, стверджуючи, що особисто він ніяким чином не зачипав обвинуваченого, не створював з ним конфлікту ситуацію, а дії обвинуваченого були для нього несподіваними та немотивованими.

- показання свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що у березні 2017 року разом з потерпілим ОСОБА_9 , подружжям ОСОБА_10 та ОСОБА_16 відпочивали у нічному клубі «Сорі, бабушка». Коли усі разом прямували на вихід та проходили повз обвинуваченого, він несподівано вдарив кулаком в обличчя потерпілого ОСОБА_9 . Від удару потерпілий впав на підлогу, а обвинувачений ОСОБА_8 продовжив наносити удари. Викликали швидку та поліцію, оскільки потерпілий не міг піднятись. Після бійки у потерпілого на обличчі були садна та пошкоджене коліно. Вказала на обвинуваченого ОСОБА_8 як на ту особу, що нанесла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_10 підтвердив показання свідка ОСОБА_11 , доповнив, що також впізнає в обвинуваченому ту особу, яка нанесла тілесні ушкодження його знайомому ОСОБА_9 .

- показання свідка ОСОБА_18 , який зазначив, що працював охоронцем у березні 2017 року у нічному клубі «Сорі, бабушка» та запам`ятав події, що відбувались за участю обвинуваченого та потерпілого. Підтвердив, що бачив у стані алкогольного сп`яніння потерпілого, якому першим наніс удар обвинувачений ОСОБА_8 , від чого той впав, а обвинувачений продовжив наносити йому удари. Потім викликали швидку та поліцію.

- показання свідка ОСОБА_13 - працівника поліції, який вказав, що прибув за викликом до нічного клубу «Сорі бабушка», де потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що його побили. Поблизу клубу було виявлено підозрілу особу, яким виявився обвинувачений, він був затриманий, на нього були вдягнені кайданки. Вказав, що і обвинувачений і потерпілий були у стані алкогольного сп`яніння.

- показання свідка ОСОБА_19 , яка зазначила, що 26.03.2017 року, вони разом з друзями відпочивали в нічному клубі «Сорі, Бабушка». Були разом з потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_20 - (його дружиною) та її колишнім чоловіком. Ближче до ранку направилися до виходу. Попереду ішли ОСОБА_9 із дружиною, а вони з чоловіком позаду. Згодом побачила, що потерпілий падає. ОСОБА_21 (його дружила) почала його підіймати. Потім він знову впав. Коли вони йшли, обвинувачений наштовхнувся на потерпілого, від чого останній впав. Не зрозуміла як це все відбулося та чому обвинувачений наштовхнувся на потерпілого. ОСОБА_8 наніс удар потерпілому ногою. Ми підняли потерпілого, посадили на диван, викликали швидку. Вважає що охорона закладу - товариші обвинуваченого, адже охорона відмінила виклик поліції, який вони зробили. Зазначила, що обвинувачений поводився неадекватно. Бачила, як обвинувачений наносив удари ногою потерпілому, однак не може точно згадати якою саме. Підтвердила, що потерпілий у відповідь не наносив ударів обвинуваченому.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується й сукупністю інших об`єктивних доказів, а саме:

- даними прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яке зареєстроване 26.03.2017 за № 22215 в якій потерпілий ОСОБА_9 повідомляє про спричинення йому тілесних ушкоджень 26.03.2017 невідомою особою у приміщенні клубу «Сорі бабушка» (а.с. 77).

- даними, що містяться у копії картки виїзду швидкої медичної допомоги, якими підтверджується надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_9 з встановленням попереднього діагнозу: ЗЧМТ, садна обличчя, ушкодження зв`язок колінного суглобу (а.с.80).

- висновком судово-медичного експерта № 1223 за підсумками якого встановлено, що ОСОБА_9 при обстеженні і вивченні медичної документації виявлено ушкодження: закрита травма правого колінного суглобу, закритий перелом надколінника зі зміщенням уламків, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Характер та морфологічні властивості, виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось від дії тупого (тупих) предмету (предметів). Зазвичай перелом надколінника є результатом прямої травми, тобто утворюється при ударі в ділянку колінного суглобу (в область надколінника), або при падінні на зігнуте коліно. Часові дані, наведені в медичній документації, свідчать про те, що тілесне ушкодження було спричинене о 04 год.47 хв. 26.03.2017. Також виявлені садна лобної ділянки, які є наслідком дії тупих (тупого) предметів за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розгляду здоров`я (а.с. 82-86).

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2017 та додатком до нього, під час проведення якого свідок ОСОБА_10 вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 як на ту особу, що наносила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 26.03.2017 (а.с.87-90).

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2017 та додатком до нього, під час проведення якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 як на ту особу, що нанесла йому тілесні ушкодження 26.03.2017 (а.с.91-94).

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2017 та додатком до нього, під час проведення якого свідок ОСОБА_11 вказала на обвинуваченого ОСОБА_8 як на ту особу, що наносила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 26.03.2017 (а.с.95-98).

- даними, що містяться у протоколі перегляду відеозапису від 17.07.2017 наданого свідком ОСОБА_10 , яким зафіксовано агресивне поводження обвинуваченого під час його затримання працівниками поліції біля приміщення закладу «Сорі бабушка». На скіншоті зображення обличчя ОСОБА_8 не виявлено жодних тілесних ушкоджень (а.с. 100-101).

- даними, які зафіксовані на ДВД-диску, який переглянуто у судовому засіданні. Вказаний відеозапис містить обставини агресивної поведінки обвинуваченого під час його затримання працівниками поліції.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, слід зазначити наступне.

Твердження сторони захисту, стосовно того, що самостійне надання свідком ОСОБА_10 на досудовому слідстві відеозапису не передбачене КПК України, колегія суддів вважає непереконливим.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, які отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, відеозапис, який перебуває у володінні свідка, може бути прийнятий судом як допустимий доказ та врахований під час ухвалення судового рішення, якщо отримання такого доказу буде належним чином оформлене органом досудового розслідування через процедуру, визначену КПК України.

Наданий свідком запис з власного мобільного телефону, який він надав слідчому за власною заявою є доказом, в розумінні ст.84 КПК України.

Так, після отримання вказаного доказу слідчий у належний спосіб, шляхом оформлення протоколу огляду оглянув зазначений відеозапис та постановою від 17.07.2017 визнав диск, на якому зафіксовано відповідний запис - речовим доказом (т.1, а.с. 102).

Доводи сторони захисту про недопустимість даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2017, 16.06.2017, оскільки вказану слідчу дію було проведено з порушеннями норм процесуального законодавства, є безпідставними, оскільки зміст протоколу цієї слідчої дії свідчить про дотримання вимог ст.ст. 228, 231 КПК України.

Крім того, як вбачається зі змісту ухвали, суд першої інстанції, спростовуючи доводи захисника щодо недопустимості протоколів впізнання обвинуваченого, зазначив, що такі протоколи складені у відповідності до вимог ст.228 КПК України, крім того, усі учасники підтвердили у судовому засіданні дані, які зафіксовані у вказаних протоколах, та зазначили, що впізнають ОСОБА_8 , як особу, що нанесла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав фактичні дані, отримані за результатами проведення особи для впізнання за фотознімками, допустимими доказами у справі, а тому доводи скаржника про протилежне є необґрунтованими.

Щодо твердження апелянта про те, що не надано доказів того, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, то вони є хибними, оскільки дана обставина не була встановлена у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Разом з тим, суд обґрунтовано надав оцінку показанням свідка ОСОБА_12 та об`єктивно визнав, що дані показання суттєво різняться з показаннями інших свідків, суперечать показанням потерпілого та письмовим доказам, які покладені в основу обвинувального вироку.

Переконливих аргументів на спростування вказаних висновків суду щодо оцінки доказів в апеляційній скарзі захисника не міститься.

Інші доводи апеляційної скарги сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначальними для скасування вироку суду.

Отже, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначене Наумчуку судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

При цьому, призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання, цілком відповідає меті та загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.ст. 50, 65 КПК України.

Так, враховуючи викладене, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, апеляційну скаргу адвоката необхідно залишити без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 404 КПК України, в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Розділом ХІІ КК України передбачена можливість звільнення особи від відбування покарання з випробуванням (ст.75 КК України) та звільнення особи від покарання та його відбування (ст.74 КК України). Аналіз вказаних правових норм дає підстави стверджувати про те, що ними передбачені два різних інститути звільнення від покарання.

Інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, за класифікацією ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п.2 цієї частини і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Згідно до вимог ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_8 вчинив 26 березня 2017 року.

Таким чином, на момент ухвалення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року скінчився встановлений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 необхідно звільнити від призначеного судом покарання, у зв`язку з закінченням строків давності, визначених п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 74 КК України підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання, тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

Виключити з вироку рішення суду про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4