ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/559/25 Справа № 932/1338/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року, якою в кримінальному провадженні № 0006111 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, -

ВСТАНОВИЛА:

З клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вбачається, що ним проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 . На теперішній час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому орган досудового розслідування вважає, що менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою не достатні для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю. Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 процесуальні обов`язки: 1) цілодобово не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отриманні невідкладної медичної допомоги; 2) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 3) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; 4) не вчиняти інших правопорушень.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці в межах строку досудового розслідування. У разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, визначити її у розмірі не меншому за 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Вважає, що під час ухвалення рішення слідчим суддею в достатній мірі не враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську за процесуального керівництва Донецької обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0006111 від 08.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, за фактом вимагання та отримання оперуповноваженими одного з управлінь поліції в Донецькій області неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення слідчим одного з ВП ГУНП у Донецькій області, у якого в провадженні перебуває кримінальне провадження, з метою пом`якшення покарання та не направлення матеріалів на позбавлення опікунства.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 займає посаду старшого оперуповноваженого управління боротьби з наркозлочинністю в Донецькій області Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України. Таким чином, ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до змісту положень статті 19 Конституції України при здійсненні своїх посадових обов`язків ОСОБА_8 зобов`язаний у своїй роботі керуватися лише Конституцією України, Законами України та покладеними на нього функціональними обов`язками.

Нехтуючи вищезазначеними нормами чинного законодавства, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.

Так, 16.01.2025 р. слідчим відділом ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області зареєстровано кримінальне провадження № 0000035 за ч. 2 ст. 309 КК України за фактом виявлення у громадянки ОСОБА_9 біля відділення ТОВ «Нова пошта» у м. Дружківка посилки з наркотичною речовиною.

В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000035 ОСОБА_8 разом зі старшим оперуповноваженим управління боротьби з наркозлочинністю в Донецькій області Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України ОСОБА_10 упродовж січня лютого 2025 року, точний час досудовим розслідування не встановлено, неодноразово приходили до ОСОБА_11 за адресою її мешкання: АДРЕСА_3 , та погрожували притягненням їй до кримінальної відповідальності, необхідністю відбувати реальний строк покарання, вжиттям заходів щодо позбавлення її опіки над онуком, висунувши вимогу щодо необхідності передачі їм неправомірної вигоди у розмірі 100 тисяч гривень. За вищевказану грошову суму ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обіцяли ОСОБА_11 вплинути на прийняття слідчим, прокурором у кримінальному провадженні № 0000035 рішення щодо завершення досудового розслідування у вигляді направлення до суду обвинувального акта стосовно ОСОБА_11 з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої їй буде призначено судом покарання з іспитовим строком.

ОСОБА_11 вимушено погодилась на неправомірні дії працівників поліції, в подальшому звернулась із заявою до ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях щодо притягнення ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності.

Під час телефонної розмови 12.02.2025 р. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 , що неправомірну вигоду необхідно буде їм передати через знайомого у м. Києві.

Діючи відповідно до вказівок ОСОБА_8 , ОСОБА_11 13.02.2025 р. приблизно о 14.20 год., перебуваючи у м. Києві, прибула за адресою: вул. Рачинського 2, де передала раніше не відомому їй ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 97 тисяч гривень в якості неправомірної вигоди ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за вплив на прийняття слідчим, прокурором у кримінальному провадженні № 0000035 рішення щодо завершення досудового розслідування у вигляді направлення до суду обвинувального акта стосовно ОСОБА_11 з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої їй буде призначено судом покарання з іспитовим строком

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

19.02.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами: протоколами допитів свідка ОСОБА_11 від 08.02.2025, 12.02.2025, 13.02.2025; протоколом огляду грошових коштів, протоколами обшуків; матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу дійшов висновку про обгрунтованість підозри ОСОБА_8 та наявність заявлених ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, зважаючи на те, що прокурор, під час розгляду клопотання не довів, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , з урахуванням особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним відповідних процесуальних обов`язків, мінімізації ризиків, можливе без застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з викладеним в ухвалі слідчого судді висновком.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, що сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не може бути підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЛ суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…» (справи «Харченко проти України», «Шалімов проти України»).

При цьому, апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, з`являється до органів досудового розслідування та суду.

При цьому приймається до уваги, що станом на час апеляційного розгляду підозрюваний перебуває під домашнім арештом 34 дні та стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому апеляційний суд доходить висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді