Провадження №: 1-кс/336/287/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2025 м.Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в залі суду клопотання слідчого ОСОБА_7 , погоджене прокурором ОСОБА_8 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001938 від 20.12.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який не працевлаштований, зареєстрований за адерсою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТВНОВИЛА:

Слідчий СВВП ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_4 за погодження прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_8 23.03.2025 року звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_6 будучи особою яка раніше вчинила злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, на шлях виправлення не став та вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_6 , маючи умисел на придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін з метою збуту, діючи повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України, придбав речовину білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-25/4120-НЗПРАП від 21.02.2025 являється психотропною речовиною обіг якої обмежено метамфетамін, яку став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту.

19.02.2025 приблизно о 20 годині 17 хвилин ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, перебуваючи у приміщенні кафе «Каприз» за адресою м. Запоріжжя, вул. Чарівна буд. 40 А літ А, зустрівся із ОСОБА_9 , якому було доручено проведення оперативної закупки психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, за грошову винагороду від ОСОБА_9 , у розмірі 700 гривень, збув шляхом передачі останньому із рук в руки полімерний зіп-пакет у якому перебувала кристалічна речовина білого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/4120-НЗПРАП від 21.02.2025 являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якого складає 0,12592г в перерахунку на основу, котру у подальшому ОСОБА_9 видав співробітникам поліції.

Своїми умисними діями, котрі виразились у незаконному придбанні та зберігання психотропної речовини з метою збуту та збуті психотропної речовини, вчиненого повторно, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч.2 ст. 307 КК України.

Так, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_6 , маючи умисел на придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін з метою збуту, діючи повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України, придбав речовину білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-25/6380-НЗПРАП від 21.03.2025 являється психотропною речовиною обіг якої обмежено метамфетамін, яку став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту.

21.03.2025 приблизно о 15 годині 22 хвилин ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , зустрівся із ОСОБА_9 , якому було доручено проведення оперативної закупки психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, за грошову винагороду від ОСОБА_9 , у розмірі 700 гривень, збув шляхом передачі останньому із рук в руки полімерний зіп-пакет у якому перебувала кристалічна речовина білого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-25/6380-НЗПРАП від 21.03.2025 являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якого складає 0,14490г в перерахунку на основу, котру у подальшому ОСОБА_9 видав співробітникам поліції.

Своїми умисними діями, котрі виразились у незаконному придбанні та зберігання психотропної речовини з метою збуту та збуті психотропної речовини, вчиненого повторно, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч.2 ст. 307 КК України.

Відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено 20.12.2024 до ЄРДР за № 0001938 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

21.03.2025 р. о 19.44 год. ОСОБА_6 затриманий у порядку ст.208 КПК України.

21.03.2025 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Посилаючись на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, слідчий просить суд задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на наявність, передбачених ст.177 КПК України, ризиків.

Захисник, думку якого підтримав ОСОБА_6 , в судовому засіданні просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказав, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є безпідставними та не обґрунтованими, підозра не доведеною.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.03.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001938 ОСОБА_6 , 1975 року народження, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

21.03.2025 року о 19.44 год. ОСОБА_6 затриманий на підставі ст.208 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може не законно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема поданими матеріалами підтверджується, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити,сховати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин та перешкоджати кримінальному провадженню. Вказані ризики підтверджуються матеріалами справи та встановленими під час розгляду клопотання обставинами, а саме ОСОБА_6 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, на момент вручення йому підозри, відносно нього діяв запобіжний захід у вигляді застави, який було обрано в іншому кримінальному провадженні. Підозрюваний ніде не працює, отже не має доходів, перед вилученням у нього мобільногого телефону, знищив всю інформацію в ньому, що підтверджується показами свідків.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав на даному етапі досудового розслідування вважати наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінально-караного діяння.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на цій стадії провадження суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує також відомості про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше притягався до кримінальної відповідальності, на розгляді суду перебуває декілька кримінальних проваджень відносно підозрюваного.

Також, судом враховується і тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк до десяти років позбавлення волі). Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказані злочини, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій з метою перешкодити встановленню істини у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

При розгляді даного клопотання суд дійшов до висновку, що заявлені ризики втечі обвинуваченого та вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на перебування в суді низки кримінальних проваджень відносно нього, існують, що є підставою для задоволення клопотання.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, враховуючи обрану позицію ОСОБА_6 щодо пред`явленої підозри, існує.

Судею також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене, дані про особу підозрюваного, з огляду на те, що судове провадження по справі ще не розпочато, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зважаючи на доведеність слідчим, прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів, які необхідно відраховувати з моменту його фактичного затримання, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 1ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України. Слідчий суддя, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та з урахуванням ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2025 рік щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2025 року складає 3028 грн., вважає за необхідне визначити заставу у вигляді вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 19.44 год. 19 травня 2025 року.

Строк дії ухвали 19.44 год. 19 травня 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Визначити ОСОБА_6 заставу у 80 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний р/р UA0001205, відкритий в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу ТУ ДСА України в Запорізькій області, , призначення платежу: застава підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження № 336/8877/24, пр.1-кс/336/925/2024, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя та слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1