Справа 688/245/25
№ 1-в/688/68/25
Ухвала

Іменем України

19 лютого 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироків у відповідність до нового закону,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з даним клопотанням про приведення вироків, за якими він відбуває покарання у ДУ «Шепетівська виправна колонія» у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ.

Засуджений ОСОБА_4 та представник ДУ «Шепетівська виправні колонія» подали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Заслухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, а саме - місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання, тому числі, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті цього Кодексу, має право вирішувати питання про усякого роду сумніви і протиріччя, які виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.539 КПК України питання, передбачені п.13 ч.1 ст.537 КПК України, вирішуються судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, передбачені п.14 ч.1 ст.537 КПК України судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч. 1 ст. 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме статтю 51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

ОСОБА_4 засуджений вироком Дружківського міського суду Донецької області від 02.04.2021 за ч.3 ст.185 КК України, яким йому призначено покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень за даним вироком та вироком Дружківського міського суду Донецької області від 19.02.2021 за ст.185 ч.2, ст. 70 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

За вироком суду від 19.02.2021 вартість викраденого майна за епізодом таємного викрадення майна у потерпілої ОСОБА_5 від 30.09.2020 становила 1000 грн.

За вироком суду від 02.04.2021 вартість таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 станом на 29.01.2021 становила 675,73 грн

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 30.09.2020 становила 2102 грн, станом на 29.01.2021 становила 2270 грн.

Ураховуючи те, що вартість викраденого засудженим майна за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 19.02.2021 за епізодом від 30.09.2020 становила 1000 грн, а вартість викраденого засудженим майна за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 02.04.2021 становила 675,73 грн, тобто вказані сума були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону України №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2102 грн та 2270 грн, відповідно, то з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 02.04.2021. Також з мотивувальної частини вироку Дружківського міського суду Донецької області від 19.02.2021 підлягає виключенню обвинувачення за епізодом таємного викрадення майна від 30.09.2020 у потерпілої ОСОБА_5 вартістю 1000 грн., як таке, що не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Керуючись ст.74 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд -

ухвалив:

Привести вирок Дружківського міського суду Донецької області від 19.02.2021 та вирок Дружківського міського суду Донецької області від 02.04.2021 щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

Виключити з мотивувальної частини вироку Дружківського міського суду Донецької області від 19.02.2021 посилання на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 30.09.2020 стосовно потерпілої ОСОБА_5 .

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Дружківського міського суду Донецької області від 02.04.2021 за ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_4 таким, що відбуває покарання, призначене за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 19.02.2021 за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвала підлягає негайному виконанню, може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя: ОСОБА_7