Справа №: 398/2648/24
провадження №: 1-кп/398/189/25
УХВАЛА

Іменем України

"24" лютого 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 від 12 грудня 2012 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ

20 травня 2024 року прокурор Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 від 12 грудня 2012 року, з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи посадовою особою - головним бухгалтером Олександрійського медичного витверезника при Олександрійському міському відділі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 49, в період своєї діяльності з січня 1997 року по січень 1999 року, шляхом вчинення службового підроблення та зловживання своїм посадовим становищем, вчинила привласнення грошових коштів Олександрійського медичного витверезника, розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 49, та заволоділа державним майном на загальну суму 34 987,18 гривень, що є особливо великим розміром (станом на час вчинення кримінального правопорушення).

Крім того, ОСОБА_5 , будучи посадовою особою - головним бухгалтером Олександрійського міського витверезника при Олександрійському міському відділі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в період своєї діяльності з січня 1997 року по січень 1999 року, з метою привласнення та заволодіння державним майном, вносила в офіційні документи завідомо неправдиві відомості про видачу грошового утримання співробітниками та службовцями Олександрійського медичного витверезника, розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 49. Фактично видача грошових коштів співробітникам та службовцям Олександрійського медичного витверезника не проводилась, а вчинялось привласнення та заволодіння державним майном, внаслідок чого було спричинено державним інтересам тяжких наслідків.

За вказаним фактом СВ Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області 25.01.2000 порушено кримінальну справу № 1-0038 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 86-1, ст. 172 КК України (в редакції 1960 року).

Слідчим СВ Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області 25.02.2000 винесена постанова про притягнення в якості обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.02.2000 досудове розслідування у кримінальній справі № 1-0038, на підставі п. 2 ст. 206 КПК України, зупинено та обвинувачену особу оголошено в розшук.

12.12.2012 у зв`язку із набранням чинності Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року) відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 86-1, ст. 172 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року) та у кримінальному провадженні розпочато досудове розслідування.

Під час досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000429 слідчим за погодженням з процесуальним прокурором 04.09.2014 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст. 86-1, ст. 172 КК України (в редакції 1960 року) ОСОБА_5 , яке відповідно до вимог КПК України направлено поштою за місцем проживання останньої.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, 05.09.2014 зупинено та підозрювану ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Відповідно до показань допитаної в якості свідка сусідки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , встановлено що до 1999 року ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , в подальшому ОСОБА_5 виїхала з міста Олександрії та місцезнаходження останньої їй не відоме.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 02.12.2016 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Склад кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні 16.05.2024 слідчим перекваліфіковано зі ст. 86-1 КК України (в ред. 1960 року) на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України та з ч.2 ст. 172 КК України (в ред. 1960 року) на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 366 КК України та за погодженням з прокурором змінено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_5 і на даний час переховується від органів досудового слідства та суду, вжитими розшуковими заходами встановити її місце знаходження не представилось можливим.

Відповідно до інформації оперативного підрозділу Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області - на теперішній час підозрювана ОСОБА_5 перебуває у розшуку, працівниками поліції вживаються розшукові заходи направлені на встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 .

Крім того, з урахуванням положень ст. 10 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності закінчився 25.01.2015, тому вимагати її видачу у разі її арешту (встановлення) на території країн - членів Інтерполу було визнано недоцільним, підозрювану ОСОБА_5 у 2021 року виключено з міжнародного розшуку.

У кримінальній справі проведено ряд слідчих (розшукових) дій, які у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Відповідно до довідки ОСК ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_5 з моменту вчинення кримінальних правопорушень по теперішній час до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувалась. Водночас з моменту вчинення ОСОБА_5 злочинів, а саме з січня 1999 року, минуло понад двадцять п?ять років.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування протягом тривалого часу та її місцезнаходження невідоме; з моменту вчинення нею злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, минуло більше 25 років; а також те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 не відносяться до злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 КК України; а також те, що завершити досудове розслідування, з повідомленням ОСОБА_5 про таке завершення, не представляється можливим, а тому з урахуванням положень ч. 2 ст. 49 КК України, на підставі зазначено прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2024 року справу розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_7 .

Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2024 року № 299-р про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з припиненням повноважень судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_7 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 вересня 2024 року зазначена справа розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 30 вересня 2024 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 від 12 грудня 2012 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України прийнято до провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор з підстав викладених у письмовому клопотанні, просив закрити кримінальне провадження № 0000429 та звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Представник потерпілої особи у підготовче судове засідання не з`явився, про дату місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, просив розгляд клопотання провести без його участі, претензії матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 відсутні. Крім того, в матеріалах справи наявна його розписка про ознайомлення із клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000429 від 12 грудня 2012 року. ОСОБА_8 не заперечує проти звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Захисник підозрюваного у підготовчому судовому засідання не заперечувала проти клопотання прокурора, зазначила, що оскільки наявна інформація, що підозрювана виїхала закордон, тривалий час відсутня на території України, зв`язок із нею відсутній, вважає, розгляд клопотання можливий у її відсутність, закриття кримінального провадження доцільним та в інтересах її підзахисної.

Заслухавши думку прокурора, захисника підозрюваної, яка клопотання підтримала, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч.1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч. 5 ст. 49 КК України, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, а саме у привласненні та заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах та складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Санкція частини 5 статті 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк трьох років з конфіскацією майна. Санкція частини 2 статті 366 КК України (службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки) передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На даний час вказана категорія злочинів, відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України,відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та нетяжкого злочину.

Судом встановлено, що з часу вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , минуло понад 25 років та вказане кримінальне правопорушення не підпадає під заборону застосування давності вчинення злочинів, визначених ч. 5 ст. 49 КК України.

За результатом розшуку підозрюваної встановлено, що ОСОБА_5 за останнім відомим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 2000 року, крім того встановлено, що вона виїхала з території України 20 лютого 2007 року.

Згідно з наявною інформацією Головного центру спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 08 листопада 2017 року по 05 лютого 2025 року відсутні.

Проте матеріали кримінального провадження містять відомості про перебування Іванової 16 лютого 2014 року на території рф.

Станом на день розгляду клопотання даних про те, що ОСОБА_5 вчинила новий злочин, суду не надано.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 02.02.2023 року №735/1121/20, визначені у ст.49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним. Встановлені ч. 2 ст. 49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст.49 КК України.

При цьому, відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 24.05.2018 року № 200/4664/14-к та від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, суд не зобов`язаний встановлювати чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень закрити кримінальне провадження.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 735/1121/20, викладаючи правову позицію у постанові від 02.02.2023 року, зазначила, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, подовжених на час ухилення. Встановлені ч. 2 цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч.1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Суд вважає, що усі вимоги закону у даному випадку дотримані, існують законні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та закриття щодо неї кримінальної справи.

Виходячи з фактичних обставин справи, подія кримінального правопорушення мала місце у період 1997-1999 роки, відтак з дня вчинення кримінального правопорушення, минуло більше 25 років.

Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст. 49 КК України є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.

Статтею 288 КПК України регламентований порядок розгляду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, відповідно до якого: розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також вимоги КПК України, суд вважає, що у даному випадку без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, є можливим провести розгляд кримінального провадження без її участі, в присутності захисника, та закрити провадження у справі з підстав, встановлених у законі, звільнивши ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, тому клопотання прокурора про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Керуючись ст.12, 49 КК України, ст. ст. 2, 9, 372, 395КПК України суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 від 12 грудня 2012 року з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 від 12 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1