Провадження по справі 1-в/635/275/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Від засудженого ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» надали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, що відповідно до приписів абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2023 -2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 09.06.2023.

За вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 09.06.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 186, ч.2ст.190 КК України та призначено йому покарання на підставі ч. 1ст. 70 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 7 (семи) років позбавлення волі. Строк покарання раховано з 20.10.2022. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення по даній справі з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, за період часу з 20.10.2022 по 19.06.2023.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.06.2024 вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 19.06.2023 відносно ОСОБА_3 змінено в частині призначеного покарання. Призначено ОСОБА_3 покарання за: ч.4 ст. 185КК України у виді 5 років позбавлення волі; ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі; ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення по даній справі з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, за період з 20.10.2022 по 18.06.2024. Строк покарання раховано з 20.10.2022. Виключено з вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 19.06.2023 повторно інкримінований епізод від 13.08.2022 за ч.4 ст.185 КК України. Виключено з вироку посилання на вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину та обтяжуючу обставину вчинення злочину повторно. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

За вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 09.06.2023 ОСОБА_3 засуджений за вчинення крадіжки 20.07.2022 на суму 1400 грн, тобто розмір викраденого складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481 грн).

Також, за цим вироком ОСОБА_3 засуджений за епізодами за ч.4 ст. 185 КК України від 28.07.2022 сума збитків складає 3000 грн), 10.08.2022 (сума збитків складає 31 614,62 грн), 13.08.2022 (сума збитків складає 4500 грн), тобто розмір викраденого є більшим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення протиправного діяння (2481 грн).

Крім того, ОСОБА_3 засуджений цим вироком за ч. 2 ст. 190 КК України за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). Оскільки вартість майна становить 30 650 грн, що перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік, вказане діяння є кримінальним правопорушенням і не може бути декриміналізовано відповідно до Закону №3886-ІХ.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, епізод від 20.07.2022 на суму 1400 грн, за вчинення якого ОСОБА_3 був засуджений вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 09.06.2023 зміненим Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.06.2024, наразі не може вважатися кримінально караними, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, а саме - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, за заволодіння яким наразі передбачено кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 усунута, суд дійшов висновку про те, що на підставі ч.2 ст.74 КК України останнього необхідно частково звільнити від покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2023, зміненим ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.06.2024.

Цим же вироком ОСОБА_3 засуджено за іншими епізодами за ч. 4 ст. 185 КК України та за ч.2 ст. 190 КК України, де сума збитків перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому суд зазначає, що усунення кримінальної караності за вчинення цих правопорушень не відбулося.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинені діяння, кримінальна караність яких частково усунена законом, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання по окремим епізодом за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2023, зміненим ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.06.2024.

За встановлених обставин суд враховує, що за результатами усунення кримінального діяння він уповноважений звільнити засудженого від відбування покарання, проте не може приводити вироки суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Таким чином, суд звільняє від призначеного покарання ОСОБА_3 за зазначеним вище вироком, лише щодо частини діянь, кримінальна караність яких була усунена в силу Закону України № 3886-ІХ, що не змінює та не скасовує ані вирок суду ані призначене ним покарання в цілому.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст.5,ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 09.06.2023 зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.06.2024, за епізодом від 20.07.2022, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 09.06.2023 зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.06.2024, за ч.4 ст. 185 КК України за епізодами від 28.07.2022, 10.08.2022, 13.08.2022; за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ч.3 ст. 68 КК України; за ч.2 ст. 190 КК України на підставі ст. 70 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1