Єдиний унікальний номер 175/3932/25
Провадження №1-кс/175/487/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року селище Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 16 штурмової спеціалізованої роти 6 штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, із середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимому, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0001858, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2025 року до слідчого судді із вказаним клопотанням звернувся старший слідчий СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001858 від 03 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу вибухових пристроїв.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 16 штурмової спеціалізованої роти 6 штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючи умисел на незаконне носіння та зберігання вибухових пристроїв (бойових припасів) з метою збуту, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання вибухових пристроїв (бойових припасів), в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зберігаючи при собі з метою збуту корпус гранати М 67 із запалом типу М 213 07.01.2025 року о 07.28 годині переслідуючи корисливі мотиви, перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_3 реалізував за 5000 гривень, тобто незаконно, умисно, збув покупцеві оперативної закупки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діяла під контролем правоохоронних органів промислово виготовлений корпус ручної осколкової наступальної гранати М67 (виробництва США), який до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів) не належить, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини і належить до категорії вибухових речовин та промислово виготовлений запал М213 (виробництва США), який належить до категорії вибухових пристроїв, які при передбачуваному їх конструкційному поєднанні утворюють осколкову наступальну ручну гранату M67, яка належить до вибухових пристроїв (бойових припасів), яка придатна для здійснення вибуху.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у незаконному зберіганні та збуті вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

29.03.2025 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того дня вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України: ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Запоріжжя, Запорізької області, українцю, громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженому, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимому, останній раз 07.07.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього належного йому майна, звільнений 24.05.2024 року на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2024 року відповідно до ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом, військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільцю 1 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 16 штурмової спеціалізованої роти 6 штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдату, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вина підозрюваного ОСОБА_3 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протоколом огляду грошових коштів, протоколом огляду покупця, протоколом огляду та вилученням бойових припасів, висновком судової вибохово-технічної експертизи, вилученими речовими доказами та іншими матеріалами в їх сукупності.

29.03.2025 року о «15» год. «30» хв. за адресою м. Дружківка, вул. Сільська, буд. 4 ОСОБА_3 відповідно до ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України було затримано як особу підозрювану у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним збутом боєприпасів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Підозрюваний ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України карається позбавленням волі на строк від 3 до 7 років, у зв`язку з чим, до нього відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинувачений буде залишатися на волі.

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим, що солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 16 штурмової спеціалізованої роти 6 штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 може повернутися до місця постійного розташування військової частини, місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання.

Солдат ОСОБА_3 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується, тим що старший солдат ОСОБА_3 безпосередньо після вчинення злочину, самостійно не доповів своєму вище стоячому командиру або до правоохоронного органу про факт вчинення злочину. Крім того, на цей час не відшукано інші речі та предмети, які в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення злочину, про які достовірно відомо ОСОБА_3 , та які останній може приховати.

Факт можливого незаконного впливу на свідка у вказаному кримінальному провадженні полягає в тому що солдат ОСОБА_3 особисто знайомий з особою яка у вказаному кримінальному провадженні виступає в ролі оперативного покупця, у зв`язку з чим незважаючи на змінені анкетні дані вказаної особи, останній, перебуваючи на волі може здійснити спроби впливу на вказану особу з метою зміни показів.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що солдат ОСОБА_3 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може здійснити вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні в тому числі і на тих, які на теперішній час не встановлені, як благаючи або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді. Крім цього, солдат ОСОБА_3 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що солдат ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за контрактом, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчиненого злочину.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно солдат ОСОБА_3 , пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку солдат ОСОБА_3 будучі військовослужбовцем, може повернутися до місця постійного розташування військової частини, де також отримає можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , перебуваючи під домашнім арештом отримає можливість незаконно впливати на свідків, знищити речі та документи, вчиняти інший злочин, крім того останній взагалі не має будь якого зареєстрованого місця проживання на території м. Краматорська.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, ОСОБА_3 являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Водночас, поручителі з числа командування військової частини та інших військових формувань не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_3 , має можливість переховуватися від суду, може знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може здійснити вплив на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, схильний продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення; тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_3 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Крім цього, слід звернути увагу, що тяжкість вказаного злочину викликають саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_3 , як виключну міру запобіжного заходу, застосування до останнього менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам те не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_3 перебуваючи на волі, або при обранні судом стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не буде позбавлений можливості, залучившись підтримкою своїх співслужбовців, чинити тиск на свідків, які вже надали органу досудового розслідування викриваючи показання, з метою змусити їх відмовитись від цих показань в суді. Запобігання настання вказаним ризикам без обрання до підозрюваного ОСОБА_3 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є неможливим.

У разі обрання судом стосовно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе реалізувати дії, зазначені у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, це може призвести до втрати доказів для доведення вини ОСОБА_3 в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину

В свою чергу, це створить в очах військовослужбовців уяву безкарність та свавілля, а в очах суспільства уяву неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

Отже, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Прокурор у судовому засіданні в режимі відеоконференції доводи клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні в режимі відеоконференції не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав свого підзахисного, та просив при визначенні застави виззначити її мінімальний розмір.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчими СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001858, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 грудня 2024 року за ч. 1 ст. 263 КК України.

29 березня 2025 року о «15» год. «30» хв. за адресою м. Дружківка, вул. Сільська, буд. 4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано, у порядку ст. 208 КПК України.

29 березня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведене, що повідомлена ОСОБА_3 підозра є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами клопотання.

Таким чином, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_3 міг вчинити інкримінований йому злочин.

Проте слідчий суддя наголошує, що лише цієї умови недостатньо для обрання запобіжного заходу і враховує, що у судовому засіданні прокурором доведене, що обґрунтовано існує ризик впливу ОСОБА_3 на свідків за провадженням, так як останній особисто знайомий з особою яка у вказаному кримінальному провадженні виступає в ролі оперативного покупця, у зв`язку з чим незважаючи на змінені анкетні дані вказаної особи, останній, перебуваючи на волі може здійснити спроби впливу на вказану особу з метою зміни показів.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Виходячи з п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо обрання підозрюваному альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя виходить із того, що частина 3 ст.176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: середній вік та нормальний стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки за місцем мешкання; майновий стан; відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, приходжу до висновку про можливість визначення підозрюваному розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі, що дорівнює 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та є можливим за приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки саме цей розмір здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193,194 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ІНФОРМАЦІЯ_4 , з місцем дислокації: АДРЕСА_4 , строком на 60 днів, а саме: з 29 березня 2025 року до 27 травня 2025 року.

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала втрачає силу 27 травня 2025 року, якщо строк тримання під вартою не буде продовжено.

Одночасно обрати ОСОБА_3 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

Покласти на підозрюваного у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому розташована або тимчасово розташована військова частина, де проходить військову службу обвинувачений, без дозволу командира військової частини або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну дислокації військової частини;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом, зокрема обмежитись у спілкуванні зі свідками по кримінальному провадженню.

5) не залишати місце несення служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини без дозволу командира військової частини.

6) повернутися до виконання покладених військових обов`язків до постійного або тимчасового розташування військової частини, де наразі перебуває його частина.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави, однак в межах строку досудового розслідування.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі відділу ВСП.

Продовження цього строку можливе у порядку передбаченому ст.199 КПК України

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1