Провадження № 11-сс/4808/15/25
Категорія ст. 173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано- Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження матеріали за апеляційною скаргою представника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000080, яке внесено до ЄРДР 30.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 17 грудня 2024 року клопотання слідчого за погодженням з прокурором задовольнено частково та з метою збереження речових доказів та конфіскації майна накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон Samsung S21+ IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

З метою забезпечення конфіскації майна накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Mercedes Benz E200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 800 доларів США, 20 Євро та 7000 гривень відмовлено.

Своє рішення слідчий мотивувати тим, що стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на нього арешту з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна. При цьому слідчим не доведено, що грошові кошти належать саме підозрюваному, а тому у задоволенні клопотання в цій частині щодо грошових коштів слід відмовити.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, її незаконною, необ`єктивною і такою, що підлягає скасуванню в частині накладення арешту на транспортний засіб.

Зазначає, що ніякого відношення до правопорушення щодо якого відомості внесені до ЄРДР, транспортний засіб марки «Mercedes Benz E200», не має.

Ухвалою слідчого судді необґрунтовано, чому має бути обраний найбільш обтяжливий вид арешту майна, а саме позбавлення права користування.

Вказує, що даний автомобіль є єдиним транспортним засобом та необхідний ОСОБА_7 , враховуючи, що останній працює лікарем у гірських районах, а сам проживає в м. Івано-Франківську.

Водночас забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту є видом втручання у право на мирне володіння майном, що повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Просить ухвалу слідчого судді від 17.12.2024 року скасувати частково та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт транспортного засобу марки «Mercedes Benz E200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ., в частині заборони користування.

В поданій до суду заяві 03.01.2025 року захисник ОСОБА_6 вказує, що договір про надання правничої допомоги підозрюваному ОСОБА_7 із нею розірвано від 31.12.2024 року за взаємною згодою сторін.

До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшло клопотання, в якому просить розгляд апеляційної скарги у вказаній справі здійснювати у письмовому провадженні на підставі ст. 406 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судове засідання 08.01.2025 року не з`явився, хоча про дату та час апеляційного розгляду належним чином повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таких вимог закону при постановленні даної ухвали слідчий суддя дотримався в повній мірі.

З матеріалів клопотання вбачається, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080 від 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

10.12.2024 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повідомлено підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

10.12.2024 за в ході затримання ОСОБА_7 проведено його особистий обшук, в ході якого вилучено належний йому мобільний телефон марки Samsung S21+ IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Крім цього, 10.12.2024 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.12.2024 проведено обшук транспортного засобу марки і моделі «Mercedes Benz E200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_5 , який перебуває у власності ОСОБА_7 , в ході якого вилучено вказаний транспортний засіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Окрім цього п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується також із висновком слідчого судді про те, що автомобіль марки і моделі «Mercedes Benz E200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був вилучений, на праві власності належать ОСОБА_7 , та щодо цього майна може бути застосовано конфіскацію майна у випадку визнання винним підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Тому передача автомобіля у користування підозрюваному може призвезти до його втрати чи пошкодження, що не забезпечить конфіскацію майна як виду покарання.

Таким чином на вказаний транспортний засіб обґрунтовано накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний автомобіль є єдиним транспортним засобом у ОСОБА_7 , а також, що він працює лікарем у гірських районах, а сам проживає в Івано-Франківську, не спростовують висновків слідчого судді, оскільки у кримінальному провадженні вирішальну роль відіграє потреба та підстави для забезпечення кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,- п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2024 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5