Справа № 392/1297/24
Провадження № 1-кп/392/124/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000231 від 01.05.2024 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, з загальною середньою освітою, військовослужбовця, який має статус учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , старшого техніка розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, такого, що в силу ст. 89 КК України не має судимості

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 1 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 29.01.2025 за клопотанням прокурора обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закрито кримінальне провадження № 0000231 від 01.05.2024, в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Тому розгляд обвинувального акту вчастині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України судом припинено.

Вчастині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_5 , в порушення вимог п.п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою ВРУ № 2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 17.10.92, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них…» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.98, при невстановлених обставинах, часі та місці придбав дві бойові гранати, які в подальшому перевіз до свого домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому почав їх зберігати. 30.04.24 в ході проведення огляду вказаного домоволодіння було виявлено та вилучено два предмети зовні схожі на гранати типу РГН. Згідно висновку експерта КСЕ-19/112-24/6258 від 14.05.24 вказані предмети, що надані на дослідження є:

-(об`єкти дослідження № 1) двома корпусами ручних осколкових гранат наступальної дії типу РГН;

-(об`єкти дослідження № 2) двома засобами підриву, а саме ударно-дистанційними запалами для ручних гранат типу УДЗ.

Конструктивно поєднані між собою об`єкти дослідження № 1 та № 2 були вибуховими пристроями двома бойовими ручними осколковими гранатами наступальної дії типу РГН, що належать до категорії боєприпасів. Конструктивно поєднані між собою об`єкти дослідження № 1 та № 2 придатні для здійснення вибухів після видалення запобіжної чеки та вивільнення важелів на підшивачах.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю пояснивши, що обставини вчинення злочину, повністю відповідають викладеним в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого також підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України - скоєно тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин через участь в бойових діях під час проходження військової служби, статус військовослужбовця учасника бойових дій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що за місцем проживання за медичною допомогою не звертався; за місцем проживання скарги та заяви від сусідів не надходили; є військовослужбовцем ЗСУ (за мобілізацією), в силу ст. 89 КК України не має судимості.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно досудової доповіді, складеної Новоукраїнським районним сектором № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області, скерованої до суду 05.09.2024, ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності 08.07.2011 за ч. 3 ст. 185 КК України, 07.09.2011 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та 28.09.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України. Проживав разом із батьками, братом та сестрою у будинку, який належить батькові. За фахом електромонтер, працював у м. Одеса на приватному підприємстві за спеціальністю. Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України.

Судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, судвважає можливим призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання в межах встановлених санкцією ч. 1 ст. 263 КК України: три роки позбавлення волі. Така міра покарання для обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою ухвалою суду від 29.01.2025 скасовано.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 29 січня 2025 року.

У разі направлення засудженого ОСОБА_5 в місця відбування покарання, зарахувати йому у строк відбутого покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, час попереднього ув`язнення, починаючи з 04.05.2024 року по 29.01.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення комплексної судової вибухо-технічної експертизи №КСЕ-19/112-24/6258 від 14.05.2024 в сумі 5301 /п`ять тисяч триста одну/ грн, за проведення судової біологічної експертизи №СЕ-19/112-24/6666- БД від 19.07.2024 в сумі 8927 /вісім тисяч дев`ятсот двадцять сім/ грн.

Речові докази: корпуси ручних гранат типу РГН з маркуванням «РГН 254-124-87» та підривачі типу УДЗ з маркуванням «УДЗ 334-52-87», що знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, знищити.

Автомобіль Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 повернути у володіння ОСОБА_5 .

Долю решти речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Маловисківський районний суд Кіровоградської областішляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_7