Справа № 502/2450/23
УХВАЛА

27 січня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури - ОСОБА_3

представника органу пробації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання

Ізмаїльського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області

про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України

стосовно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Ізмаїльського району Одеської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду 16.01.2024 р. з Ізмаїльського районного відділу № 2 Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшло подання про звільнення на підставі положень ч. 2 ст. 74 КК України засудженого за ч. 1 ст. 190 КК України ОСОБА_5 від покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 тисячі гривень, призначеного вироком Кілійського районного суду Одеської області від 14.02.2024 р. у справі № 502/2450/23.

Подання мотивоване, тим що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 року, яким було внесені зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами, внесеними до ст.51 КУпАП Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 року, після 09.08.2024 року, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

З метою вирішення питання виконання вироку представник органу пробації просив суд привести відповідний вирок суду у відповідність до вимог вищенаведеного Закону у частині звільнення від покарання, караність за яке усунена законом.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але 27.01.2025 р. надав заяву, в якій зазначив, що просить розглянути подання без його присутності та подання підтримує у повному обсязі.

Враховуючи належне повідомлення засудженого, його заяву, те що питання, яке в порядку виконання вироку розглядається судом, не погіршує становище засудженого, суд провів розгляд подання за його відсутності.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд задовольнити відповідне подання.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що у зв`язку із тим, що караність діяння, яке вчинив засуджений, на даний час усунена, наявні підстави для задоволення подання.

Заслухавши представника органу пробації та прокурора, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) за місцем проживання шляхом пред`явлення документу про сплату штрафу.

ОСОБА_5 засуджений вироком суду від 14.02.2024 р. за ч. 1 ст. 190 КК України за вчинення 14.05.2023 р. та 15.05.2023 р. заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою на суму 402,01 грн та 495 грн відповідно, тобто всього на загальну суму 897,01 грн.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року, яким було внесені зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами внесеними до ст.51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024 року, після 09 серпня 2024 року, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2023 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України становив 1 342 грн. Тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2023 року повинна перевищувати 2 684 грн.

Станом на 01.01.2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023рік» становив 2 684 грн, тобто неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 1 342 грн. на 2023 рік, а два неоподатковуваних мінімумів, зазначених в ч.2 ст.51 КУпАП становить 2 684 грн.

Отже, шахрайство у розмірі до 2 684 грн включно становить адміністративне правопорушення.

Таким чином, діяння за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки сума грошових коштів, за заволодіння якими він засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким передбачено саме кримінальну відповідальність.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності одним із фактів, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання, є усунення кримінальної караності діяння, тобто його декриміналізація, закріплена ч.2 ст. 74 КК України.

Так, частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини КК України певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК України; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинене діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, особа звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене згідно ст.536 КПК України).

Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

За наведених обставин, оскільки на засудженого розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, та враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджений за діяння, караність якого законом усунена і покарання ним на даний час повністю не відбуте, суд дійшов до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного вироком Кілійського районного суду Одеської області від 14.02.2024 р. у справі № 502/2450/23, на підставі ч. 2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кілійський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1