Справа № 752/30/25
Провадження № 1-кс/752/3312/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), поданого в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001462, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з можливістю ознайомитися та здійснити вилучення (виїмку) цих відомосей.

У судове засідання адвокат не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд вищезазначеного клопотання без його участі.

Особа, у володінні якої перебувають речі та документи, була повідомлена про розгляд відповідного клопотання шляхом надсилання судового повідомлення на електронну пошту. Між тим, в судове засідання уповноваженого представника не направила, заяв, пояснень, заперечень по суті клопотання не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі не прибуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Дане клопотання з урахування вимог п. 1 ч.2 ст.132 КПК України подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи, що таким органом у даному провадженні є Головне управління Національної поліції у м. Києві.

Так, обґрунтовуючи вимоги, захисник у клопотанні зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001462, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Київською міською прокуратурою.

20.03.2025 ОСОБА_3 вручено повідомлення про підозру у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповати до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесения тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В матеріалах вказаного кримінального провадження міститься протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 25.02.2025, згідно якого останній дав наступні показання.

23.11.2024 приблизно о 00 год 15 хв (комендантська година) останній ОСОБА_8 приїхав до готелю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: АДРЕСА_1 для зустрічі зі своїм сином ОСОБА_9 . Перебуваючи на вулиці в районі парковки автомобілів, близько 00 год 30 хв цього ж дня, ОСОБА_8 через прозорі панорамні вікна, що розташовані у лобі вищевказаного готелю, побачив як до крісел, де знаходились відвідувачі закладу (вірогідно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) підійшла компанія із раніше невідомих йому осіб у кількості 4-ох осіб (згідно протоколу допиту вказується детальний опис цих осіб). За вказаними особами позаду знаходилась ще одна особа (згідно протоколу допиту вказується детальний опис особи), в руках у якої ОСОБА_8 помітив предмет, ззовні схожий на пістолет. Далі ОСОБА_8 описуються події бійки в лобі готелю, які закінчуються тим, що особи, які примйали участь у бійці перемістились та зникли з поля зору свідка, а інші вибігли на вулицю. В кінці показань зазначається, що "задля власної безпеки вирішив поїхати додому та зустріти сина вже там, про що повідомив останнього телефонним дзвінком".

З`ясування обставин щодо наявності телефонних розмов між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також, можливо, іншими особами, днів та часу їх здійснення, тривалості, встановлення ініціатора телефонного дзвінка, інформація про місце перебування вказаних осіб на час здійснення телефонних дзвінків буде мати важливе доказове значення у кримінальному провадженні для встановлення невинуватості, зокрема ОСОБА_3 . Зазначені обставини неможливо довести у інший спосіб, ніж шляхом отримання інформації від оператора мобільного зв`язку.

Так, вказана інформація може підтвердити, спростувати чи встановити місце перебування ОСОБА_8 , а також факт спілкування між ним та ОСОБА_9 , що у свою чергу може докорінно вплинути на правдивість показань свідка у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання, що визначені у ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 2, 6 ст. 22 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 33 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 1 та пункту 5 ч. 2 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, до них належить, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Частинами 1, 2 статті 159 КПК України встановлено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали суду.

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: (1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; (2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; (3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 6 ст. 163 КПК України).

Отже, для належного вирішення заявленого клопотання, суду слід перевірити відповідність доводів сторони захисту, якими обґрунтовується клопотання про тимчасовий доступ вимогам частин 5 та 6 ст. 163 КПК України.

Тож, документи і відомості, які містяться у оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), у сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження можуть мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у цьому кримінальному провадженні, що надасть можливість з`ясувати правдивість показань свідка у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини зазначив, що як правило стаття 6 § 1 Конвенції вимагає, щоб органи кримінального переслідування повідомляли захисту всі наявні у них докази, як на обвинувачення, так і на виправдання («Роу і Девіс проти Сполученого Королівства» (Rowe and Davis v. the United Kingdom), § 60).

Питання доступу до доказів може виникнути відповідно до статті 6 Конвенції, оскільки докази, про які йде мова, є доречними для справи заявника, зокрема, якщо це має важливе значення для обвинувачень, висунутих проти заявника. Це стосується випадків, коли докази використовувалися та на них покладалися для визначення винуватості заявника, або в них містилися такі відомості, які могли б дозволити заявникові реабілітуватися або зменшити покарання. Відповідні докази в цьому контексті - це не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів конкретної справи, але й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти перших («Роу і Девіс проти Сполученого Королівства» (Rowe and Davis v. the United Kingdom), § 66; «Леас проти Естонії» (Leas v. Estonia), § 81; «Матановіч проти Хорватії» (Matanovic v. Croatia), § 161).

Проте, від обвинуваченого можливо очікувати наведення конкретних підстав для його клопотання про доступ до доказів, а національні суди мають право перевірити обґрунтованість цих причин («С.Г.П. проти Нідерландів» (C.G.P. v. the Netherlands), рішення Комісії; «Янатуінен проти Фінляндії» (Janatuinen v. Finland), § 45, «Леас проти Естонії» (Leas v. Estonia), § 81; «Матановіч проти Хорватії» (Matanovic v. Croatia), § 157). У будь-якому випадку, в системах, у яких органи прокуратури за законом зобов`язані брати до уваги факти як за, так і проти підозрюваного, процедура, за допомогою якої органи прокуратури самі намагаються оцінити, що може бути доречним до справи, а що ні, без будь-яких наступних процесуальних гарантій прав на захист, не може відповідати вимогам статті 6 § 1 («Натунен проти Фінляндії» (Natunen v. Finland), §§ 47-49; «Матановіч проти Хорватії» (Matanovic v. Croatia), §§ 158, 181-182).

Зважаючи на перелік документів, доступ до яких просить захисник, вони можуть містити охоронювану законом таємницю.

Водночас, захисником доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою них.

Оператор телекомунікацій відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про телекомунікації» № 1280-IV від 18 листопада 2003 року (далі - Закон № 1280-IV) повинен забезпечувати і нести відповідальність за схоронність відомостей щодо споживача, отриманих при укладенні договору, наданих телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо. Згідно з ч. 3 цієї статті інформація про споживача та про телекомунікаційні послуги, що він отримав, може надаватись у випадках і в порядку, визначених законом.

Пунктами 5, 7 ч. 1 ст. 39 Закону № 1280-IV встановлено, що оператори телекомунікацій зобов`язані вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві; зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, та надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку, встановленому законом.

Отже, на підставі наведених норм Закону № 1280-IV, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), як оператор мобільного зв`язку, зобов`язане зберігати інформацію про надані послуги, а тому може бути володільцем інформації, про тимчасовий доступ до якої просить сторона обвинувачення.

Слідчий суддя вважає, що захисником наведено обґрунтовані підстави для тимчасового доступу до інформації, яка має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема щодо місцезнаходження осіб та фактів їх телефонного спілкування, що може вплинути на перевірку достовірності показань свідка та доведення невинуватості ОСОБА_3 , а іншими способами довести вказані обставини, неможливо.

Водночас, згідно зі ст. 162 КПК інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій про зв`язок абонента, надання телекомунікаційних послуг, у т.ч. отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо, містить охоронювану законом таємницю.

Відповідно, інформація про надані телекомунікаційні послуги може бути надана оператором телекомунікацій лише на підставі вмотивованого рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання захиснка є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 159-166 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Надати дозвіл захисникам підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001462 від 26.12.2024 - адвокату ОСОБА_4 , адвокату ОСОБА_12 на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме на отримання в оператора мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ., відомостей за період з 22.11.2024 по 23.11.2024 включно про:

персональні дані користувача абонентського номеру НОМЕР_2 ;

інформацію про номери ІМЕІ пристроїв, в яких використовувався номер абонента НОМЕР_2 та про інші абонентські номери (cім-карти), які використовувались у цих ІМЕІ пристроях;

вхідні і вихідні телекомунікаційні з`єднання абонентського номеру НОМЕР_2 , перелік з`єднань та спроб з`єднань (вхідних, вихідних та переадресованих, а також SMS-повідомлень), а також Інтернет-з`єднання із зазначенням часу та дати, ІМЕІ-номерів використовуваного мобільного телефону, місця розташування базових станцій, в зоні дії яких абонент перебував у момент телефонних з`єднань, номерів ІР-адрес, наявних відомостей про абонентів, між якими відбувалися телефонні з`єднання.

Визначити строк дії ухвали два місяці, який обраховується з дня постановлення ухвали слідчим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1