ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27338/23

Провадження № 11-сс/820/74/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на постанову начальника сектору дізнання ВнП №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 26 грудня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання від 24 грудня 2024 року про допит особи в присутності скаржника в кримінальному провадженні № 0000061.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року скаргу ОСОБА_5 на постанову про відмову в задоволенні клопотання повернуто скаржнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07 січня 2025 року та скасувати рішення слідчого судді місцевого суду.

Уважав, що нормами КПК України не передбачено відмови у здійсненні слідчих дій з метою повного, всебічного і об`єктивного розгляду кримінальних проваджень і досягнення мети судочинства.

На його думку, чинним КПК України не передбачено повторного звернення до слідчого судді для розгляду скарги, яку слідчий суддя залишив без розгляду в порядку не передбаченому КПК України.

Так, зазначав, що скарги на досудовому розслідуванні мають бути розглянуті по суті вимог у визначений законом строк.

Звертав увагу, що судом першої інстанції порушено його права, а саме право на справедливий суд та порушення принципів правової визначеності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про місце та час розгляду апеляційної скарги, у судове засідання апеляційного суду не з`явився.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання передбачених законом строків розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе провести розгляд скарги без обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.

Строк на оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07 січня 2025 року був пропущений з поважних причин, зазначених ОСОБА_5 у апеляційній скарзі, та підлягає поновленню апеляційним судом.

Згідно з положенням п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів уважає, що ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року про повернення скарги постановлена з дотриманням вказаних вимог закону.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті «а» п.3 ст.35 Конвенції визначено, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно із ст.34, якщо він вважає, що ця заява несумісна з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтована або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п.4 цієї Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він це може зробити на будь-якій стадії провадження у справі.

У розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ВС ККС від 29 липня 2021 року у справі №264/6844/20 у розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп.«а» п.3 ст.35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява №67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і №18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).

У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду (справа №199/6713/14-ц, справа №9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст.129 Конституції України та ст.50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Загальними вимогами до мови документа, яким також повинна відповідати скарга, є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

Також положеннями ч.1 ст.11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

При цьому, як убачається із ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК України.

Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання.

Водночас, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства.

Повертаючи скаргу ОСОБА_5 , слідчий суддя місцевого суду правильно встановив, що скарга містила образливі висловлювання на адресу посадових осіб державних органів влади України.

Як вбачається із поданої скарги, вона містить образливі та лайливі висловлювання, які є неприйнятними та виражають неповагу, зокрема до слідчого, а також до суду як установи.

У скарзі зазначені наступні фрази: «…застосував тактику лугандонського терору…», «відмова в допиті … базується виключно на замовленні і отриманні грошових преференцій», «…розслідування сприймаю як катування».

Використання в скарзі таких висловлювань вказує на те, що вона є неприйнятною.

Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та визнаються як зловживання процесуальними правами.

Колегія суддів уважає, що слідчий суддя дотримався вимог процесуального закону та прийняв законну та обґрунтовану ухвалу про повернення скарги ОСОБА_5 , оскільки остання містила образливі висловлювання на адресу суду, правоохоронних органів, що є неприпустимим в скарзі та свідчить про зловживання правами особою, що подає скаргу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не спростовують правильності висновків слідчого судді місцевого суду, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу ОСОБА_5 , що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою за усунення вищевказаних висловлювань, використання яких у документах, що подаються до суду, є неприпустимим.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року, якою скаргу ОСОБА_5 на постанову про відмову в задоволенні клопотання повернуто скаржнику, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3