Справа № 147/573/25
Провадження № 1-кп/147/152/25
ВИРОК

іменем України

15 квітня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 14.03.2025 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 в липні 2024 року неподалік лісосмуги за межами населеного пункту с. Ободівка Ободівської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, знайшовши на землі металевий предмет зеленого кольору циліндричної форми з переходом у форму перевернутого усіченого конусу із маркувальними позначеннями «НF 39/43», який є корпусом оборонної осколкової ручної гранати М/50 виробництва Фінляндії промислового виготовлення військового призначення та металевий предмет складної форми з вигнутою пластиною із маркувальними позначеннями «ІVА1634 VRТ», який є підривачем JVА1634 виробництва Фінляндії промислового виготовлення військового призначення, які в конструктивному поєднанні є оборонною осколковою гранатою М/50 іноземного виробництва Фінляндія промислового виготовлення та маючи умисел на придбання та зберігання без передбаченого законом дозволу бойових приписів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, забрав собі та незаконно зберігав вказаний бойовий припас без передбаченого законом дозволу до 27.03.2025 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У кримінальному провадженні № 0000015 від 14.03.2025 07 квітня 2025 року між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч.1 ст. 263 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, сприяв встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Сторони вважають, що для укладення угоди істотне значення мають наступні обставини: обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні. ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся. З огляду на особисті дані ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують його покарання, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, сторони погоджуються на застосування до ОСОБА_4 норм ст. ст. 75, 76 КК України, тобто на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк визначений судом та із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Крім того, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання, вирішити питання скасування арешту майна, речові докази передати на потреби ЗСУ та процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що є всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки угода укладена обвинуваченим добровільно в присутності захисника та за ініціативи сторони захисту. Також зазначив, що ОСОБА_4 зможе реально виконати умови угоди. Угода не є наслідком застосування тиску чи обіцянок з боку органу досудового розслідування.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України, а саме зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнає себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч.4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу покарання обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу ОСОБА_4 , а також те, що даним кримінальним правопорушенням не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінальних правопорушень і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, раніше не судимий, не працює, під наглядом в психіатричному кабінеті КНП «Тростянецька лікарня» не перебуває, за наркологічною допомогою в КНП «Тростянецька лікарня» не звертався, обставину, що пом`якшує покарання, якою на думку суду, є щире каяття, та приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у виді чотирьох років позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, особу винного, а також те, що обвинувачений беззастережно визнав себе винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без відбування покарання, а відтак останнього слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 6367,20 грн.

Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376, 473-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 07 квітня 2025 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у сумі 6367,20 грн (шість тисяч триста шістдесят сім гривень 20 коп.).

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року.

Речові докази у кримінальному провадженні металевий предмет зеленого кольору циліндричної форми з переходом у форму перевернутого усіченого конусу із маркувальними позначеннями «НF 39/43» з корпусом оборонної осколкової ручної гранати М/50 виробництва Фінляндії промислового виготовлення військового призначення, металевий предмет складної форми з вигнутою пластиною із маркувальним позначеннями «JVА 1634 VRТ» є підривачем JVА 1634 виробництва Фінляндії промислового виготовлення військового призначення передати на потреби Збройних Сил України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1