Справа № 675/1788/24
Провадження № 1-в/675/8/2025
У Х В А Л А

"06" січня 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ ЗВК № 58 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про приведення у відповідність до закону вироку щодо засудженого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 травня 2014 року щодо ОСОБА_5 в частині його засудження за ч. 3 ст. 185 та ст. 72 КК України у відповідність до нового закону, мотивуючи тим, що Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX) було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна). Оскільки дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, а вартість викраденого становила 560 грн., що у даний час тягне за собою адміністративну відповідальність, тому слід привести у відповідність до Закону вирок, постановлений щодо засудженого.

У судовому засіданні представник установи ОСОБА_4 клопотання підтримав.

Засуджений ОСОБА_7 , його захисник адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення представника установи, засудженого, захисника, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Клопотання (подання) про вирішення питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ст. 51 ч. 1 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з наведеного вбачається, що на даний час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на дату вчинення відповідного правопорушення.

Станом на 30 квітня 2014 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1218 грн.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дія Закону України № 3886-IX має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був судимий 28 травня 2014 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців. Розмір викраденого за даним вироком становив 560 грн.

11 червня 2015 року ОСОБА_5 знову був засуджений Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 , 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Комінтернівського районного суду від 28.05.2014 року і остаточно визначено до відбуття покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

15 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 знову був постановлений вирок Комінтернівським районним судом Одеської області, яким його засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі. У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком і за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.06.2015 року, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі.

Оскільки діяння, за яке ОСОБА_5 було призначене покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.05.2014 року, декриміналізоване Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а покарання за тим вироком частково увійшло до покарань за новим вироком, тому постановлений щодо ОСОБА_5 вирок підлягає приведенню у відповідність до чинного кримінального закону.

На думку суду приведення вироку у відповідність кримінальному закону полягає у виключенні із вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.06.2015 року посилання на приєднання на підставі ст. 71 КК України частково невідбутої ОСОБА_5 частини покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 травня 2014 року. ОСОБА_5 слід вважати засудженим вироком Комінтернівського районного суду Одеської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 , 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Оскільки вказане покарання - 3 роки позбавлення волі - на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково увійшло до покарання, призначеного Комінтернівським районним судом Одеської області вироком від 15.09.2015 року за ст. 115 ч. 1 КК України, суд не вбачає підстав для зменшення строку відбування ОСОБА_5 покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Привести вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 червня 2015 року за ст.ст. 309 ч. 2, 122 ч. 1, 125 ч. 1, 70 ч. 1 Кримінального кодексу України на 3 роки позбавлення волі, виключивши з даного вироку посилання на приєднання на підставі ст. 71 КК України частково невідбутої ОСОБА_5 частини покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 травня 2014 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1