Провадження № 11-кп/4808/460/24
Категорія ст. 121 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 18.07.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч.2, ст.309 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Туркменабат, Туркменістан, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянином Туркменистану, із середньою освітою, студента медичного університету, не працюючого, не одруженого, не судимого,

визнано винуватим та засуджено:

- за ст.121 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;

- за ст.309 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Звільнено від призначеного покарання за ст.309 ч.1 КК України на підставі ст.49 ч.1, ст.74 ч.5 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено обчислювати з часу його затримання.

Відповідно до ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), зараховано ОСОБА_7 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення з 13.06.2017 року до 24.07.2019 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави, процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 24 663,32 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 31 травня 2017 року, близько 21 год. на кухні квартири по АДРЕСА_2 , в приміщенні кухні між обвинуваченим ОСОБА_7 , та потерпілою ОСОБА_9 виник конфлікт, внаслідок якого обвинувачений о 23 год. 30 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, наніс потерпілій ряд цілеспрямованих ударів дерев`яною палицею в різні ділянки тіла в тому числі і цілеспрямовані удари в життєво важливу ділянку голову, чим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які спричинили смерть потерпілої. Всього потерпілій ОСОБА_9 було спричинено близько 20-30 ударів в різні ділянки тіла, з яких один цілеспрямований удар в область голови, після отримання якого, потерпіла могла деякий час жити і виконувати певні самостійні цілеспрямовані дії (ходити, говорити, кричати) в проміжку часу до 24 годин, після чого, настала її смерть.

Окрім того, у невстановлений час, та у невстановленої слідством особи, обвинувачений ОСОБА_7 придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - екстракт канабісу (марихуану), який приніс в приміщення орендованої ним квартири АДРЕСА_3 , для власного вживання, шляхом викурювання, через саморобний пристрій, виготовлений з пластикових пляшок.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду прокурор та захисник подали апеляційні скарги:

- прокурор вважає вирок суду незаконним, оскільки висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.121 ч.2 КК України суперечать висновкам СМЕ, згідно яких, мали місце не менше одного фізичного удару, що спричинив смерть потерпілої та не менше 20-35 ударів по тілу потерпілої. Тілесні ушкодження утворились прижиттєво в термін від 0 до 24-х годин до настання смерті. Перелом кісток склепіння черепа зліва міг утворитися від одного удару тупим предметом, або від удару предметом циліндричної форми.

Зазначені висновки на переконання прокурора вказують на вчинення умисного вбивства. Вважав за необхідне в ході апеляційного розгляду дослідити висновки СМЕ та прослухати записи судових засідань суду першої інстанції.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним та засудити: за ст.115 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років; за ст.309 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного за ст. 309 ч. 1 КК України на підставі ст.49 ч.1, ст.74 ч.5 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

-захисник вважає вирок незаконним, оскільки суд визнавши протокол ОМП за місцем проживання ОСОБА_7 недопустимим доказом, засудив обвинуваченого за придбання наркотичних засобів виявлених під час цієї слідчої дії. Також суд не врахував недопустимість всіх інших доказів, які мають в собі посилання на цей протокол, зокрема висновків експертиз.

Крім того, суд залишив поза увагою недопустимість всіх інших доказів у справі через їх отримання слідчими, які не були призначені у відповідності до вимог діючого законодавства. Зокрема, інформація про таке процесуальне рішення начальника слідчого підрозділу не внесена до ЄРДР. Зазначене призводить до визнання недопустимих всіх доказів у кримінальному провадженні, зокрема: протоколу додаткового огляду місця події від 06.06.2017; протокол огляду трупа від 12.06.2017; протокол огляду місця події від 13.06.2017; висновки експерта №225, №747, №791, №779, №760, №754, №749, №436, №437, №125, №124; висновки експерта №2.1-0703/17, № 2-0704/17, №2.1-0702/17, № 2.2-0079/17.

Що стосується показань свідка ОСОБА_10 , вони спростовуються показаннями обвинуваченого в судовому засіданні.

Просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження в частині притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ст.309 ч.1, ст.121 ч.2 КК України на підставі ст.284 ч.1 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги захисника. Клопотання про повторне дослідження доказів не підтримав.

Представник потерпілої, в судові засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань на адресу суду не направляв.

Заслухавши пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що суд першої інстанції наведених вимог кримінального процесуального законодавства дотримався в частині обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України.

При цьому, суд виклав свої мотиви та обґрунтував висновки щодо доведеності винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій. Суд виклав безпосередньо досліджені докази та надав їм належну правову оцінку.

Доводи прокурора що діяння ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ст.115 КК України не знайшли свого підтвердження, оскільки обвинувачений, після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій усвідомлював, що вона залишається живою, намагався її реанімувати, що підтвердив в судовому засіданні експерт Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_11 .

Експерт роз`яснив, що перелом 2, 3, 4 ребер справа по середньо-ключичній лінії та 5-го ребра зліва вказують на те, що потерпілій здійснювали непрямий масаж серця в момент настання смерті, або незадовго після її настання. Описані в експертизі решту тілесних ушкоджень, утворилися прижиттєво, в термін від 0 до 24 год. до моменту настання смерті.

Ці ж обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що в день вчинення злочину бачив потерпілу з тілесними ушкодженнями в квартирі обвинуваченого.

Крім того, причина смерті потерпілої, згідно лікарського свідоцтва про смерть №255 від 12.06.2017 року: набряк та стиснення головного мозку; крововиливи над та під оболонки головного мозку, перелом кісток основи та склепіння черепа. Закрита черепно-мозкова травма (т.3 а.с.82). В свідоцтві про смерть потерпілої ОСОБА_9 , вказано, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто наступного дня після нанесених їй тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Посилання прокурора на висновок експерта №255 від 12.06.2017 року судово-медичної експертизи трупа та протоколу огляду трупа з фототаблицями від 12.06.2017 року (т.3 а.с.83-88), висновків суду першої інстанції не спростовують. Згідно зазначеного висновку, Враховуючи характер черепно-мозкової травми можна стверджувати, що потерпіла після її отримання могла деякий час жити і виконувати які-небудь самостійні цілеспрямовані дії (ходити, говорити), наявність світлого проміжку, (а саме стану, протягом деякого часу після травми, який змінюється різким погіршенням) може тривати від кількох хвилин до годин.

Згідно висновку експерта №134, від 12.10.2017 року, (т.3 а.с.216-221), на який також посилається прокурор, перелом кісток склепіння черепа зліва міг утворитися від одного удару тупим твердим предметом або від удару об такий. У момент отримання перелому кісток склепіння черепа зліва потерпіла була повернута до травмуючої поверхні переднє-лівою поверхнею голови. Разом з тим, згідно висновку комісійної, судово-медичної експертизи від 25.10.2017 року, характер закритої черепно-мозкової травми з уламковим переломом лівої скроневої кістки, результати ідентифікаційної судово-медико-криміналістичної експертизи не виключають, що закрита черепно-мозкова травма у потерпілої ОСОБА_9 могла утворитись внаслідок нанесення удару твердим предметом циліндричної форми, який подано на експертизу. Дані експертні висновки були враховані судом першої інстанції та вказані в оскаржуваному вироку.

Не підтвердились в апеляційному суді і доводи захисника про недоведеність заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілій, що призвело до її смерті.

Так, захисник наполягав на недопустимості всіх доказів по справі, оскільки вони зібрані слідчими, щодо яких немає постанови керівника органу досудового розслідування.

Проте, суд не може погодитися з такими твердженнями, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

В матеріалах кримінального провадження містяться відповідні постанови (т.5 а.с.164-169), що свідчить про дотримання вимог статей 39, 110, 214 ч.1 КПК України.

Захисник з цими постановами ознайомлений, проте зауважив, що ці процесуальні рішення не вбачаються з витягу з ЄРДР у цьому кримінальному провадженні.

Обговоривши ці доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутність інформації про такі процесуальні рішення в ЄРДР не спростовують факт їх прийняття, а свідчить про можливе порушення вимог відповідної інструкції, щодо ведення цього реєстру. Такі порушення не призводять до визнання доказів недопустимими.

Не спростовують висновків суду і факт визнання недопустимими доказів отриманих в результаті огляду місця події, який був проведений 05.06.2017 року в квартирі АДРЕСА_3 . Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції не ґрунтував свої висновки на фактичних даних, отриманих під час даної слідчої дії.

При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про достатність інших належних та допустимих доказів для доведення винуватості обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України.

Що стосується доводів захисника про недоведеність обвинувачення за ст.309 ч.1 КК України, вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Наркотичні засоби по цій справі були вилучені під час слідчої дії огляду місця події, яка обґрунтовано визнана судом такою, що проведена з істотним порушенням прав та свобод людини.

За таких обставин, фактичні дані отримані 05.06.2017 року в результаті огляду місця події в житлі обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 не можуть бути враховані судом для доведення винуватості особи. Зокрема, особа не може бути визнана винуватою у придбанні або зберіганні наркотичних засобів виявлених в ході зазначеної слідчої дії.

В своїй апеляційній скарзі прокурор не оскаржував висновки суду, щодо даної слідчої дії, не ставив питання перед апеляційним судом про повторне дослідження протоколу ОМП та про надання йому іншої оцінки.

Інші докази за цим фактом, зокрема експертизи наркотичних засобів, не можуть вважатися достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 за ст.309 ч.1 КК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновків, що у даному кримінальному провадженні, в частині обвинувачення за ст.309 ч.1 КК України, не встановлені достатні докази для доведення в суді винуватості ОСОБА_7 і вичерпані можливості їх отримати, а тому в цій частині вирок підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Судові витрати у даному кримінальному провадженні, пов`язані з отриманням доказів за ст.309 ч.1 КК України, стягненню з ОСОБА_7 не підлягають.

В решті вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги прокурора та захисника на вирок Івано-Франківського міського суду від 18 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Івано-Фраківського міського суду від 18 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині його засудження за ст.309 ч.1 КК України скасувати, провадження в цій частині закрити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.121 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4