Справа № 127/6759/25
Провадження №11-сс/801/212/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого ОСОБА_2 (судді-доповідача),

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційні скарги прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 та захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 ,

на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000711 від 18.05.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України,

встановив:

Зміст судового рішення суду першої інстанції та встановлені ним обставини справи

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000711, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023 року, ОСОБА_9 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, тобто до 02 травня 2025 року.

Одночасно визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн, у разі внесення якої підозрюваний може бути звільнений з-під варти з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних рішень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 2 059 172 грн. У разі внесення якої підозрюваний може бути звільнений з-під варти з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що злочини, у вчиненні яких ОСОБА_9 повідомлено про підозру є тяжкими та відносяться до корупційних. Згідно декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_9 у 2020 році отримав доходів у виді заробітної плати, доходів від надання майна в оренду та сплати відсотків на загальну суму 352 264 грн, окрім того ним задекларовано коштів , розміщених в банківських установах на суму 150 000 грн та готівкові кошти в сумі 5 000 дол США. Відтак, на думку прокурора, розмір доходів підозрюваного є достатньо високим, що свідчить про те, що застава у межах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, а тому просив визначити розмір застави в більшому розмірі, що відповідає вартості заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.

Захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2025 року та постановити ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді особистого зобов`язання виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, а також повернути розмір застави, що був внесений застоводавцем ОСОБА_11 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Слідчий суддя не урахував належним чином відомості про особу підозрюваного ОСОБА_9 , зокрема, те, що за свою бездоганну, багаторічну працю він заохочувався державою, наразі є пенсіонером, має постійне місце проживання і родину. Так само поза увагою суду першої інстанції залишився стан здоров`я підозрюваного, який має ряд хронічних захворювань.

Вважає визначений розмір застави непомірним та таким, що визначений безпідставно, як і запобіжний захід у вигляді взяття підозрюваного під варту.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити. Заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника,.

Захисники підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги захисту з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_9 просив задовольнити апеляційну скаргу захисника

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді відповідає.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Щодо обґрунтованості підозри, суд указує, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України у разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Зі змісту оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за які законом передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слідчий суддя урахував обставини кримінального правопорушення, його наслідки, особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозрюваний ОСОБА_9 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тим самим перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості розміру застави апеляційний суд виходить з такого.

Частиною першою статті 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, адже обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Кримінальний процесуальний закон саме на слідчого суддю (суд) покладає обов`язок під час визначення розміру застави перевіряти, чи він не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Застосовані загальні принципи щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави наведені, зокрема, в рішенні у справі «Корбан проти України» від 04 липня 2019 року, де йдеться про те, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя при визначенні застави урахував специфіку інкримінованих підозрюваному ОСОБА_9 злочинів, наявність ризиків, та, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Посилання захисту на те, що зазначений розмір застави є непомірним для підозрюваного спростовуються тим, що за ОСОБА_9 вже внесли заставу і він вже звільнений з установи попереднього ув`язнення.

Водночас прокурором не обґрунтовано, в чому ж полягають виняткові обставини, які б дозволили слідчому судді, а наразі апеляційному суду вийти за встановлені законом межі розміру застави й застосувати її в розмірі заподіяних згідно з підозрою збитків.

При цьому колегія суддів наголошує на тому, що встановлений судом розмір застави не є покаранням і не повинен унеможливити звільнення підозрюваного з-під варти, що матиме місце у випадку встановлення розміру застави, яку підозрюваний об`єктивно неспроможний внести, а лише забезпечити виконання ними процесуальних обов`язків з огляду на можливість втрати внесених як застава коштів у випадку їх порушення, ухилення від органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Ураховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 підлягають залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн залишенню без змін, як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 та захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 9 год. 00 хв. 13 березня 2025 року.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4