ЄУН №389/104/22
Провадження №1-кп/389/1953/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

предстаника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 27.07.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

-28.03.2000 Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі з відстроченням виконання вироку строком на 2 роки зі сплатою штрафу в розмірі 680 грн;

-20.09.2000 Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст.140 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 26.12.2005 Ллександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 18.05.2006 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;

-20.08.2010 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.70 КК України до 7 років подбавлення волі з конфіскацією майна;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

27.07.2022 близько 13.15 год. ОСОБА_4 знаходився навпроти багатоповерхового будинку під номером 22, розташованого по вул. Привокзальній у м. Знам"Янка.

Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_4 , тримаючи в правій руці палицю, підійшов до ОСОБА_7 та наніс нею останньому не менше трьох ударів в область голови та один удар в область правого передпліччя, спричинивши таким чином останному тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синців в лівій лобній ділянці голови, в брівній з переходом в ліву навколоочну ділянку, садна на правому передпліччі в середній третині по задній поверхні, які згідно висновку судово-медичної експертизи №71 від 29.07.2022, по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальний проступок передбачений ч.2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у скоєному кримінальному проступку визнав повністю, надав пояснення ідентичні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. При цьому в скоєному щиро розкаюється, просить суд суворо не карати. Цивільний позов потерпілого визнав частково, не погоджується з розміром моральної шкоди, яку оцінено у 20000грн..

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить проводити розгляд кримінального провадження без його участі, покарання призначити на розсуд суду. Поданий раніше цивільний позов підтримав у повному обсязі.

Крім повного визнання вини ОСОБА_4 , вина останнього підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, а саме:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000218 від 27.07.2022, в якому йдеться про нанесення ОСОБА_7 ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Дані дії кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України (т.2 а.с. 62-63);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне проавопорушення та іншу подію від 27.07.2022 року, в якому йдеться, що за адресою м. Знам"янка, вул. Привокзальна, 22 на ОСОБА_7 напали з битами, завдавши ударів (т.2 а.с. 65);

- постановою про зміну кваліфікації кримінального проступку від 04.08.2022, в якій зазначено про перекваліфікацію складу правопорушення в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 000218 від 27.07.2022 року з ч.1 ст. 125 на ч.2 ст. 125 КК України (т.2 а.с. 66);

- висновком експерта №71 від 29.07.2022, в якому йдеться про те, що у ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу голового мозку, синців в лівій лобній ділянці голови, в брівній з переходом на ліву навколо очну ділянку; б) садна на правому передпліччі в середній третині по задній поверхні. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 утворились від локальної травматичної дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею подовженої форми, можуть відповідати часу вказаному в обставинах справи. Тілесні ушкодження ОСОБА_7 утворились від 2-х травматичних дій тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею подовженої форми, можуть відповідати часу вказаному у обставинах справи. Судово-медичних даних, які б вказували на утворення тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи на плоскість чи виступаючі предмети немає. Враховуючи форму синця в лівій лобній ділянці, який має овальну форму, на якому освітлення шкіри подовженої форми, а також садно на правому передпліччі, яке має неправильну овальну форму від якого з боків відходять паралельні лінійні садна, можна говорити, що тілесні ушкодження були спричинені тупим предметом з обмеженою контактною поверхнею подовженої форми. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитись повернутим обличчям до травмуючого предмету. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синців в лівій лобній, надбрівній з перломом в навколо очну ділянку зліва відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивши короткочасний розлад здоров`я відповідно до п.2.3.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджено наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. Садно в ділянці правого передпліччя відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень" затверджено наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. (т.2 а.с. 67-68);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , під час проведення якого останній детально розповів про обставини скоєння стосовно нього кримінального правопорушення, а саме про те, як ОСОБА_4 завдав йому тілесні ушкодження (т.2 а.с. 72-77);

- висновком експерта №78 від 08.08.2022, з якого вбачається, що механізм утворення закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, в лівій лобній ділянці голови, в брівній з переходом в ліву навколо очну ділянку, садно на правому передпліччі в середній третині по задній поверхні, які мали місце у ОСОБА_7 не протирічать механізму їх утворення, на які вказує потерпілий ОСОБА_7 . В протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 03.08.2022 р. Тілесні ушкодження які мали місце у потерпілого ОСОБА_7 в області голови утворилися від 1-ї травматичної дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею подовженої форми (т.2 а.с. 79-80);

- протоколом слідчого експерименту від 29.07.2022, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , під час якого свідок розповіла про обставини скоєння кримінального праопорушення ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_7 (т.2 а.с. 81-85);

- висновком експерта №79 від 08.08.2022, з якого вбачається, що механізм утворення закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, в лівій лобній ділянці голови, в брівній з переходом в ліву навколо очну ділянку, садно на правому передпліччі в середній третині по задній поверхні, які мали масце у ОСОБА_7 не протирічать механізму їх утворення на які вказує свідок ОСОБА_8 в протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 29.07.2022 р. Тілесні ушкодження, які мали місце у потерпілого ОСОБА_7 в області голови утворились від 1-ї травматичної дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею подовженої форми (т.2 а.с. 88-89);

- протоколом слідчого експерименту від 29.03.2022, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 , під час якого остання розповіла обствини скоєння криміального правопорушення ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_7 (т.2 а.с. 90-95);

- висновком експерта №80 від 08.08.202, з якого вбачається, що механізм утворення закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, в лівій лобній ділянці голови, в брівній з переломом в ліву навколо очну ділянку, садно на правому передпліччі в середній третині по задній поверхні, які мали місце у ОСОБА_10 не протирічать механізму їх утворення, на які вказує свідок ОСОБА_9 в протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 29.07.2022р. Тілесні ушкодження які мали місце у потерпілого ОСОБА_7 в області голови утворились від 1-ї травматичної дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею подовженої форми (т.2 а.с. 97-98);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.08.2022 та довідкою до нього, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 на фотознімки під номером 3 впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка вчинила кримінальне правопорушеннят.2 а.с. 99-103);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.08.2022 та довідкою до нього, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 на фотознімки під номером 3 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка вчинила кримінальне правопорушення (т.2 а.с. 104-108);

- протоколом проведення слідчого експеримету від 18.08.2022, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - ОСОБА_5 (т.2 а.с. 110-114);

- висновком судово- психіатричної експетизи №258 від 18.08.2022, висновком якого є те, що ОСОБА_4 у відношенні інкримінованого йому діяння, є осудним (т.2 а.с. 117-119).-

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України, а також роз`ясненнями викладеними у п. п. 2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вищенаведених норм права, суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, мотив та мету вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Відповідно до вимог ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини у їх сукупності, визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, думку потерпілого, суд вважає необхідним призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.125 КК України, у виді штрафу розміром 60 (шістдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 50 КК України, саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, під час судового розгляду таких клопотань також не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Представником потерпілого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_6 подано цивільний позов в інтересах потерпілого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди завданої злочином в розмірі 20000 грн. Крім того, стягнення і витрат, пов"язаних з отриманням правової допомогу в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування моральної шкоди представником потерпілого зазначено, що ОСОБА_7 зазнав болю та тимчасову втрату працездатності, витрачав кошти на лікування, однак квитанції про купівлю медичних препаратів не має, тому і просить лише про стягнення моральної шкоди, яку оцінює в 20000 грн.

Крім того, оскільки у зв`язку з даними подіями був змушений звернутися за допомогою до адвоката для отримання правничої допомоги та сплатити за послуги адвоката 5000 грн. вважає, що дані витрати також мають бути стягнуті з ОСОБА_4 на його користь.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 Постанови Пленуму).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 дійсно завдано моральних страждань, пов`язаних із настанням наслідків після отриманих травм.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат, зокрема, враховує глибину душевних та фізичних страждань, яких зазнав останній. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань потерпілого є відшкодування обвинуваченим спричиненої моральної шкоди частково, а саме в розмірі 10000 грн., що відповідає розумності та справедливості у зв`язку з перенесеними потерпілим моральними стражданнями.

Щодо вимог представника потерпілого в частині відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., суд бере до уваги те, що питання розподілу процесуальних витрат чітко визначено главою 8 КПК України.

Відповідно до ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Згідно з ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (частина перша статті 126 КПК України). Ухвалючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі (пункт 13 частини першої статті 368 КПК України). Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів (частина друга статті 126 КПК України). Питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується, у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України. Якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку. А тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства (постанова ВП ВС від 21.1.2018 справа №462/6473/16-ц, провадження №14-400 цс18).

Відповідно до припису ч.5 ст.128 КПК України, ст.134 ЦПК України передбачається вимога до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Наслідком невиконання цього обов`язку є право суду відмовити у відшкодуванні судових витрат, крім витрат на сплату судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону в доведенні іншої фактичної суми судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі істотного збільшення або зменшення заявленої до відшкодування суми судових витрат порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком сторона повинна довести неможливість передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку або поважність причин зменшення суми.

Виходячи із змісту статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог відшкодування таких витрат.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати, окрім інших, складаються з витрат на правову допомогу.

Витрати на залучення експерта та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 понесені процесуальні витрати, а саме витрати на правничу допомогу, в сумі 5000 грн. (десять тисяч) грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні флеш-накопичувач об`ємом 14 Гб із записом від 27.07.2022 та три фотоілюстрації, надані потерпілим ОСОБА_7 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1