Номер провадження: 11-сс/813/295/25
Справа № 946/163/25 1-кс/946/111/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 10.01.2025, якою в межах к/п № 0000037 від 08.01.2025 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ониськове Комінтернівського р-ну Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, працюючого по найму, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.03.2025, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 09.03.2025, без визначення застави, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи ухвалу в частині застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вказав на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та врахувавши тяжкість інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, не визначав розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою з огляду на такі обставини:

- слідчим суддею не враховано, що підозру ОСОБА_8 обґрунтовано неналежними доказами та припущеннями, водночас прямі докази винуватості мають бути у вигляді висновків на підставі спеціальних знань в галузі техніки;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, має значення у сукупності з іншими доказами;

- стороною обвинувачення не додано до клопотання доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вказані ризики є необґрунтованими, в той час як у разі їх наявності запобігти їм можливо без тримання особи під вартою із застосуванням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із забороною спілкування із потерпілим та свідками, при цьому свідок вже допитаний, а потерпілому невідомі обставини ДТП, тому вплив на них недоречний та неможливий;

- слідчий суддя при розгляді питання про обрання запобіжного заходу не врахував, що ОСОБА_8 має бажання надавати матеріальну допомогу потерпілому, а це можливо за умови застосування іншого запобіжного заходу, він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, родину, за місцем роботи характеризується з позитивної сторони;

- слідчим суддею необґрунтовано відмовлено у визначенні застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 10.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засідання захисник ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення скарги.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 09.01.2025 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 25), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 8-ми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3-х років або без такого.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він, 08.01.2025 о 19:42 год. в м. Ізмаїл Одеської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухаючись по пр. Незалежності з боку вул. Сергія Бурлаченко в напрямку вул. Гетьмана Мазепи (Чернишевського) та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме:

- п. 2.3 (б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.4, згідно з яким у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 18.1, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований перед перехрестям пр. Незалежності та вул. Бессарабська в м. Ізмаїл Одеської області, внаслідок злочинної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розрахував на їх відвернення, рухаючись в населеному пункті з перевищенням швидкості руху, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого на вказаному пішохідному переході скоїв наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час переходила проїжджу частину дороги з ліва на право по ходу руху транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пішоходу ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження, від яких остання померла на місці пригоди.

Отже, органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується наданими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортних пригоди від 08.01.2025 зі доданою до нього схемою (а.с. 7-11, 12), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 09.01.2025 (а.с. 13-14), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.01.2025 (а.с. 15-16), протоколом огляду відеозапису від 09.01.2025 (а.с. 24),та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Що стосується тверджень захисника про недопустимість доказів, на які в обґрунтування підозри посилається сторона обвинувачення, апеляційний суд наголошує на їх передчасності, натомість, оцінка доказів з точки зору належності та допустимості, а загалом сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, надається судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, при цьому, за результатами проведення судового розгляду також вирішенню підлягає питання стосовно наявності або відсутності в діях особи складу конкретного кримінального правопорушення, натомість, на теперішній час слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для застосування певного запобіжного заходу.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку сукупності зібраних органом досудового розслідування у зазначеному провадженні доказів достатньо для формування стійкого переконання у причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тому підозра у вчиненні останнім зазначеного злочину є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному існують доведені прокурором та слідчим ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На підставі аналізу матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що у вказаному кримінальному провадженні дійсно має місце ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду, який обумовлений тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що злочин вчинено щодо неповнолітньої дитини, та наслідки такого злочину у виді смерті потерпілого.

Апеляційний суд критично оцінює аргументи захисника з приводу необґрунтованості можливості існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Водночас, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, апеляційний суд не може виключити існування ризику, який передбачений п.3) ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії.

Колегія суддів безумовно не може виключити існування ризику вчинення підозрюваним нового злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, оскільки злочин імовірно вчинений внаслідок злочинної самовпевненості, свідомого порушення ПДР, перевищення швидкості руху в населеному пункті, які потягнули за собою невідворотні наслідки у виді смерті неповнолітньої дитини.

Доводи захисника з приводу наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та бажання надавати матеріальну допомогу потерпілому апеляційний суд приймає до уваги, натомість зауважує, що на початковому етапі досудового розслідування вони не спростовують поза розумним сумнівом існування зазначених вище ризиків.

Відтак, апеляційний суд робить висновок про те, що на даній стадії досудового розслідування процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 вимагає виняткового контролю.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Більш того, запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 на визначений строк, а питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буд перевірена слідчим суддею через нетривалий час в порядку, передбаченому ст. 194 КПК України.

При цьому, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави з урахуванням приписів п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для скасування або зміни оскаржуваної ухвали апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, зважаючи на вказані обставини, колегія суддів вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 не суперечить ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після скоєння злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину постала перед компетентними органами.

Відповідно до приписів п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 10.01.2025, якою в межах к/п №0000037 від 08.01.2025 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.03.2025, без визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4