УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 (участь якого забезпечення шляхом відеоконференції),

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, у кримінальному провадженні №0001009 від 05.10.2023,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001009, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001009 від 05.10.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

26.09.2024 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

01.10.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, строком до 29.11.2024.

13.11.2024 постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 , строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 26.12.2024.

28.11.2024 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк дії застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 26.12.2024.

17.12.2024 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 26.02.2025.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду від 15.01.2024 Інтернет-ресурсу http://softprom.com, належного ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», на якому розміщено рекламну пропозицію про можливість придбати серед інших товарів, програмне забезпечення спеціального призначення «Teramind»; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 08.03.2024; протоколом добровільної видачі від 04.04.2024; протоколом добровільної видачі від 05.04.2024; протоколом огляду від 08.04.2024 електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 , належної ОСОБА_9 , залученому правоохоронними органами на умовах конфіденційного співробітництва; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 27.05.2024. Під час проведення вказаної слідчої (розшукової) дії задокументовано факт незаконного збуту, зокрема громадянами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою, громадянину ОСОБА_9 , залученому правоохоронними органами на умовах конфіденційного співробітництва, спеціального технічного засобу для негласного отримання інформації - програмного забезпечення «Teramind»; висновком експерта від 26.06.2024 № 125/3 про те, що програмний засіб «Teramind Cloud Subscription» у складі модуля «абонент» версії «24.11.1463», встановленого на наданий на дослідження ноутбук «ACER Aspire 3 A315-58-33YF», «пункту управління/пункту отримання інформації», установленого зовні у мережевому середовищі, відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації; іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності обґрунтовують підозру ОСОБА_5 .

Крім того, в обґрунтування свого клопотання прокурором зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено виключно позбавлення волі строком від 4 до 7 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що на даний час продовжують існувати ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та/або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 спливає 26.12.2024, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку є неможливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Оскільки строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під домашнім арештом спливає 26.12.2024, а для виконання необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій потрібен додатковий час, прокурор просить суд продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під домашнім арештом у межах строку досудового розслідування, звертаючи увагу суду на те, що більш м`які запобіжні заходи не є достатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та продовження її підзахисному строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, посилаючись на необґрунтованість висунутої ОСОБА_5 підозри, а також відсутністю та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і просила застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, аргументуючи це тим, що підозрюваний належним чином виконує покладенні на нього обов`язки і жодного разу їх не порушував, працевлаштований, має постійне місце проживання, має на утриманні батьків похилого віку, відтак застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є надмірним тягарем.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та також просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення вищенаведених процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України свідчить про те, що під час вирішення питання про застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити чи є підозра обґрунтованою.

Так, в судовому засіданні встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001009 від 05.10.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

26.09.2024 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

01.10.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, строком до 29.11.2024.

13.11.2024 постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 , строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 26.12.2024.

28.11.2024 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк дії застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 26.12.2024.

17.12.2024 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 26.02.2025.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Так, слідчий суддя відзначає, що на день розгляду клопотання обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими прокурором до клопотання.

Поряд з цим, аналізуючи зазначені прокурором ризики, слідчий суддя дійшов висновку про їх часткову наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_5 , який усвідомлюючи міру можливого покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя відзначає, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання та роботи, що свідчить про недоведеність стороною обвинувачення вказаного ризику.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , той факт, що підозрюваний покладені на нього обов`язки не порушував, та про такі порушення не зазначено прокурором в судовому засіданні, позитивно характеризується, працевлаштований, має на утриманні батьків похилого віку, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 та вважає за доцільне на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я та той факт, що він має стійкі соціальні зв`язки, покладені на нього процесуальні обов`язки під час досудового розслідування не порушував, що свідчить на користь останнього і в свою чергу спростовує доводи прокурора щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, а також фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що вказані обставини в своїй сукупності свідчать що інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу як особисте зобов`язання, слідчий суддя виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, водночас, бере до уваги його вік та стан здоров`я, матеріальний стан, міцність його соціальних зв`язків, а також ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, його процесуальну поведінку.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що вище встановлені обставини є достатніми для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 186, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування, тобто до 23 лютого 2025 включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1