Справа № 461/9507/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/49/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0004732 за апеляційною скаргою прокурора Галицької ОП м. Львова ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 10.12.2024 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який має двох дітей, відповідно до ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

Прокурор подала апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м.Львова від 10.12.2024 року яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду, строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_7 , згідно з ч.1 ст.49-2 КВК України, обчислюється з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити. Вважати ОСОБА_7 звільненим на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч.1 ст. 185 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки, у зв`язку із закінченням строків давності.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор вважає, що вирок Галицького районного суду міста Львова від 10.12.2024 стосовно ОСОБА_7 підлягає зміні у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, в редакції на момент вчинення ОСОБА_7 правопорушення, а саме 25.10.2018 року, відносилось до злочинів середньої тяжкості та відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції, яка діяла на той час) строк давності звільнення від кримінальної відповідальності становив 5 років.

Разом з цим, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України після внесення змін Законом України Закону №2617-VIII від 22.11.2018 віднесено до кримінальних проступків та відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України строк давності звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення такого становить 3 роки. У цьому випадку після внесення змін до вказаних статей мало місце поліпшення становища ОСОБА_7 порівняно із попередніми редакціями ст.ст. 12, 49, ч.1 ст. 185 КК України, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні відносно нього є підстави для застосування положень ч.1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Апелянт покликається, що за умови відсутності факту ухилення ОСОБА_7 від слідства або суду, строк давності для звільнення його від кримінальної відповідальності згідно з приписами ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки з дня вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і до дня набрання вироком законної сили.

Відтак строк давності вчиненого ОСОБА_7 25.10.2018 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, станом на час ухвалення 10.12.2024 Галицьким районним судом міста Львова вироку, минув та обвинувачений підлягав звільненню від кримінальної відповідальності чи від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до положень кримінального та кримінального процесуального законів, ОСОБА_7 не роз`яснювалось, його позицію щодо можливості такого звільнення не з`ясовано. У разі відсутності згоди обвинуваченого на застосування звільнення, суд при винесенні вироку мав прийняти рішення про звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 185 КК України, згідно з положеннями ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вказаних вище вимог закону суд першої інстанції не дотримався, належним чином не перевірив наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності чи покарання у зв`язку із закінченням строків давності, внаслідок чого допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та не застосував норми закону України про кримінальну відповідальність, які підлягали застосуванню.

Судом першої інстанції зазначено, що 25.10.2018 приблизно о 15:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні кафе-читальні «Кабінет», що за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 12, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав у потерпілого ОСОБА_9 з внутрішньої кишені куртки, яка висіла на спинці крісла, гаманець чорного кольору марки «Emporio Armani», вартістю 2000 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 1760 грн., 54 долари США, що згідно курсу НБУ, станом на 25.10.2018 становило 1523 грн., посвідчення водія, видане на ім?я ОСОБА_9 , 4 банківські картки «ПриватБанку» та 14 дисконтних карток на знижки, які матеріальної цінності не мають, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 5283 грн. 00 коп.

Обвинуваченому ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлено про розгляд справи, в суд апеляційної інстанції не прибув, однак в телефонному режимі повідомив суд про неможливість прибуття у м. Львів з м. Харкова через погане самопочуття, відсутність коштів на дорогу та постійні обстріли міста. Просить задовольнити апеляційну скаргу прокурора та не заперечує проти звільнення його від покарання, зазначеного у вироку, у зв`язку із закінченням строку давності.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При з`ясуванні обставин кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 колегіє суддів встановлено, що на час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції закінчився строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки давності, передбачені ст. 49 КК України.

Якщо обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання та на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від цього покарання засудженого.

Колегією суддів встановлено, що вироком Галицького районного суду міста Львова від 10.12.2024 ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України (в редакції на момент його вчинення ОСОБА_7 25.10.2018) відносилось до злочинів середньої тяжкості та відповідно до положень п.3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, яка діяла на той час) строк давності звільнення від кримінальної відповідальності становив 5 років.

Разом з тим, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України після внесення змін Законом України Закону №2617-VIII від 22.11.2018 віднесено до кримінальних проступків та відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України строк давності звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення такого становить 3 роки.

Кримінальний проступок обвинувачений ОСОБА_7 вчинив 25.10.2018 року.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Після внесення змін до вказаних статей мало місце поліпшення становища ОСОБА_7 порівняно із попередніми редакціями статей 12, 49, ч. 1 ст. 185 КК України, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні відносно нього є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається відсутність факту ухилення ОСОБА_7 від слідства або суду, строк давності для звільнення його від кримінальної відповідальності згідно з приписами ч.1 ст. 49 КК України (у редакції Закону N 2617-VIII від 22.11.2018) становить 3 роки з дня вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і до дня набрання вироком законної сили.

Відтак строк давності вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 25.10.2018 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, станом на час ухвалення 10.12.2024 Галицьким районним судом міста Львова вироку, минув та обвинувачений підлягав звільненню від кримінальної відповідальності чи від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Окрім цього, у постанові від 06.12.2021 (справа №521/8873/18) об`єднаною палатою Верховного Суду сформульовано правовий висновок, відповідно до якого за змістом п.1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч.ч. 1.4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КК України суди першої та апеляційної інстанції мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення. Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК України зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до положень кримінального та кримінального процесуального законів ОСОБА_7 в суді першої інстанції не було роз`яснено, його позицію щодо можливості такого звільнення не з`ясовано. У разі відсутності згоди обвинуваченого на застосування звільнення, суд при винесенні вироку мав прийняти рішення про звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 185 КК України, згідно з положеннями ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вказаних вище вимог закону суд першої інстанції не дотримався, належним чином не перевірив наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності чи покарання у зв`язку із закінченням строків давності, внаслідок чого допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та не застосував норми закону України про кримінальну відповідальність, які підлягали застосуванню.

Апеляційні вимоги прокурора знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі змінити вирок суду першої інстанції повністю або частково у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла переконання, що зазначені вище обставини є підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 10.12.2024 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України - змінити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч.1 ст. 185 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки, у зв`язку із закінченням строків давності.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: