н/п 1-кс/490/300/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6084/24
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

06 січня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000607 від 03.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 28.12.2024 в ході проведення обшуку, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 , а саме: IPhone 15 PLUS, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то слідчий вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Прокурор в судовому засідання підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Вказує, що телефон необхідний органу досудового розслідування для проведення експертизи та можливого встановлення видаленої переписки між учасниками кримінального провадження. Також уточнив адресу проведеного обшуку, а саме: АДРЕСА_1 .

Представник власника майна заперечував проти задоволення клопотання прокурора про арешт майна. Зазначив що, інформація, яка наявна в мобільному телефоні не має жодного відношення до кримінального провадження.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, СУ ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000607 від 03.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, встановлено що ОСОБА_6 наказом №51 від 30 вересня 2020 року вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» виконуючим обов`язки ректора ОСОБА_7 був зарахований студентом першого курсу заочної форми здобуття освіти за спеціальностями за кошти фізичних та юридичних осіб.

30.06.2024 ОСОБА_6 завершив навчання за спеціальністю 6.070106 автомобільний транспорт, про що було внесено відповідну інформацію в Єдину Державну електронну базу з питань освіти (далі - ЄДЕБО).

15.10.2024 ОСОБА_6 з метою фактичного отримання диплому з відповідними додатками для подальшого працевлаштування звернувся до виконуючого обов`язки ректора вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» ОСОБА_7 з проханням видати йому диплом про закінчення вищевказаного навчального закладу. ОСОБА_7 в свою чергу у завуальованій формі повідомив, що для отримання диплому ОСОБА_6 повинен надати йому неправомірну вигоду, але у якій саме сумі не повідомив та після передачі неправомірної вигоди ОСОБА_6 зможе приїхати до навчального закладу та отримати диплом про здобуту ним освіту.

Відповідно до п. 7 Розділу VIII Порядку замовлення, виготовлення, видачі, обліку документів про вищу освіту та додатків до дипломів європейського зразка, затверджений Наказом Міністерства освіти і науки України 06.03.2015 № 249 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 02 листопада 2020 року № 1351), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 травня 2015 р. за № 494/26939 (далі - Порядок), документи про вищу освіту (дублікати документів) видаються випускникам або уповноваженим ними особам відповідно до законодавства.

Згідно п. 8 вказаного Порядку видача документів про вищу освіту (дублікатів документів) здійснюється на підставі наказу керівника закладу освіти та засвідчується в журналі реєстрації виданих документів про вищу освіту підписами як особи, яка видала такий документ, так і особи, яка його отримала.

Так, 17.10.2024 ОСОБА_6 з метою отримання диплому прибув до деканату вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка», розташованого за адресою:м. Миколаїв вул. Робоча, 2-а.

Під час розмови з співробітниками навчального закладу останні повідомили, що згідно журналу реєстрації виданих дипломів «Міжнародного технологічного університету «Миколаївська політехніка», диплом ОСОБА_6 , в порушення вимог вищевказаного Порядку, отримав ОСОБА_7 , про що у вказаному журналі стоїть його підпис в графі «Підпис особи яка отримала диплом», та з усіх питань щодо отримання диплому треба звертатись до ОСОБА_7 . Також, співробітники повідомили, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які борги перед навчальним закладом та йому необхідно дочекатись ОСОБА_7 та вирішити це питання.

В той же день, ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_7 та знову повідомив про необхідність видачі йому диплому для подальшого працевлаштування. ОСОБА_7 в свою чергу знову у завуальованій формі, почав вимагати надати йому неправомірну вигоду для безперешкодного отримання диплому та повідомив, що пізніше повідомить точну суму.

17.10.2024 приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 , з метою отримання неправомірної вигоди шляхом вимагання, подзвонив ОСОБА_6 за допомогою застосунку «Телеграм» та висунув вимогу щодо передачі йому неправомірної вигоди у сумі 36 000 гривень. Задля запобігання настанню шкідливих наслідків для своїх законних інтересів ОСОБА_6 був вимушений прийняти вимогу ОСОБА_7 щодо надання неправомірної вигоди.

Того ж дня, 17.10.2024 близько 17:50 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка», розташованого за адресою: м. Миколаїв вул. Робоча, 2-а, діючи на виконання раніше висловленої вимоги ОСОБА_7 , в кабінеті № 212 вказаного закладу слідуючи вказівкам ОСОБА_7 поклав грошові кошти на вказаний ним стілець. В подальшому ОСОБА_7 вийшов з приміщення службового кабінету на декілька хвилин після чого, повернувся з дипломом НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_8 та додатками до нього, який передав ОСОБА_6 .

Після одержання у зазначений спосіб неправомірної вигоди, ОСОБА_7 о 18:00 год. 17.10.2024 було затримано працівниками правоохоронних органів.

В ході проведення подальших слідчих дій проведено обшук за місцем проживання викладача кафедри комп`ютерної техніки та програмування ВНЗ «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено, мобільний телефон марки ONE PLUS моделі Nord N10 5G.

16.11.2024 року під час проведення огляду вищевказаного мобільного телефону встановлено факт листування щодо вирішення питання про безперешкодне зарахування до ВНЗ «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» осіб чоловічої статі віком від 25 років між ОСОБА_9 та абонентським номером НОМЕР_3 , який належить: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_9 в ході листування з ОСОБА_4 пересилав на мобільний застосунок мессенджеру «Viber» на мобільний номер телефону НОМЕР_3 , списки осіб яких було зараховано до ВНЗ «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» задніми числами, з метою контролю процесу зарахування та виготовлення для останніх відповідних документів в тому числі і студентських квитків.

Згідно рапорту співробітника УСР в Миколаївській області ДСР НП України № 69868-2024 від 05.12.2024 (158961) наданого на виконання доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , користується номером мобільного телефону НОМЕР_3 , являється кінцевим бенефіціарним власником ВНЗ МТУ «Миколаївська політехніка» сприяв тому, що особи чоловічої статті віком від 25 років шляхом надання неправомірної вигоди керівникам або через осіб які виконували функції посередників були зараховані під час повномасштабного вторгнення росії «заднім» числом на денну форму навчання (без фактичного освітнього процесу та складання вступних іспитів) до МТУ «Миколаївська Політехніка» з метою уникнення ЗУ «Про мобілізацію» та отримання відстрочки на підставі виданих документів щодо отримання вищої освіти.

Крім того, ході допиту підозрюваного ОСОБА_7 встановлено, що викладачі ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , приймались на роботу з метою отримання відстрочки від мобілізації, однак участі у викладацькому процесі університету не приймали.

У зв`язку з вищевикладеним, 28.12.2024 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва СУ ГУНП в Миколаївській області проведено обшук за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим виявлено та вилучено вказане майно.

Постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Що стосується твердження адвоката ОСОБА_5 про безпідставність клопотання прокурора про накладення арешту на майно у зв`язку з тим, що в телефоні відсутня інформація, яка має значення для кримінального провадження, слідчий суддя зазначає наступне.

Як вбачається з встановлених в судовому засіданні обставин справи, накладення арешту на майно: IPhone 15 PLUS, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , є необхідним в цілях забезпечення збереження майна, яке може містити на собі сліди вчинених кримінальних правопорушень, підлягає детальному дослідженню, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження об`єктивно може призвести до їх знищення або переховування, так як очевидно, що оскільки такі речі можуть містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій конкретних осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.3 ст. 110 КПК України, постановою слідчого у кримінальному провадженні предмет, на який сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом, оскільки має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку що, клопотання прокурора є обґрунтованим, та в даному випадку обмеження права власника майна є співрозмірним завданням кримінального провадження та, негативних наслідків такого обтяження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони захисту щодо витребування та дослідження в судовому засіданні протоколів слідчих дій, які відображають наявність на телефоні, який є предметом розгляду клопотання, інформації важливої для слідства, слідчий суддя зазначає, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть в подальшому дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Отже, клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а тому суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 28.12.2024 в ході проведення обшуку, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , а саме:

- IPhone 15 PLUS, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1