ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000222 від 12.05.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Нововолинськ Волинської області, українця, громадянина України, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 11.04.2022 року, близько 16-00 год. в м. Володимир Волинської області, знаходячись неподалік огорожі будинку №11/1 по вул.Зимнівській, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_9 , керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю останнього, усвідомлюючи значення, суспільно-небезпечний характер власних дій та передбачаючи їх наслідки, умисно стрибнув правою ногою на ліву ногу ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритого спіралеподібного перелому латеральної кісточки без зміщення лівого гомілково-ступеневого суглобу, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я та не було небезпечним для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, заперечував проти нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , що спричинили перелом ноги. Пояснив, що 11 квітня 2022, після обіду, знаходився в кафе "Золота Підкова", де були присутні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Зайшов ОСОБА_9 , спитав чи можна присісти, розговорились, він шукав роботу, попросив купити йому їсти, на що він погодився та зайшов в магазин. Коли повернувся, побачив що немає його велосипеду, ОСОБА_12 вказав і показав, що вдалині ОСОБА_10 поїхав на ньому, він почав кричати, щоб той повернувся, але ОСОБА_9 не реагував. Він зупинив машину, став наздоганяти, потерпілий двічі падав з велосипеда, після чого його залишив та побіг, добіг до паркану, перестрибнув на територію сільхозтехніки. Він побачив його за кутом, витягнув, той опирався, дав йому ляпаса, після чого вони повернулись, щоб не вкрали велосипед. Бачив, що потерпілий кульгає, тримав його під руку, допомагав йти. На голові у ОСОБА_9 була гематома від того що він двічі падав з велосипеда. Сам викликав поліцію, поки вони приїхали ОСОБА_9 сидів на траві, бо в нього боліла нога. Все це бачила ОСОБА_13 . ОСОБА_5 стверджує, що не завдавав ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, які спричинили б перелом ноги. За його словами, ОСОБА_10 двічі падав з викраденого велосипеда та один раз перескочив через паркан, після чого почав кульгати, отже це і послужило причиною виникнення тілесних ушкоджень. Вважає, що його провина відсутня, тому підстав відшкодувати потерпілому спричинену шкоду немає.

Суд, провівши судовий розгляд в повному обсязі та оцінивши досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, встановив наступні обставини.

На думку суду, незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, його вина підтверджується наступними дослідженими та перевіреними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 11 квітня 2022 року, після обіду перебував у кафе "Золота Підкова", де були присутні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та інші відвідувачі. ОСОБА_9 попросив купити йому їсти, на що погодився ОСОБА_5 та пішов придбати їжу. До того спитав у нього чи можна скористатись велосипедом, який ОСОБА_5 залишив біля кафе, і поїхав купити цигарки. Через деякий час почув, як ОСОБА_5 його наздоганяє. Після тривалого переслідування обвинувачений зумів його наздогнати і скинути з велосипеда. Сам він з велосипеда не падав. ОСОБА_9 також зазначив, що, коли вони знаходились неподалік огорожі житлового будинку АДРЕСА_3 , сталась сварка, він перебував у положенні сидячи коли обвинувачений стрибнув йому на ліву ногу, яка лежала на бордюрі, від чого він відчув біль і нога почала пухнути. При цьому була присутня жінка, яка проживала в цьому будинку. Чи бачила вона як ОСОБА_5 стрибнув на ногу не знає, оскільки той попросив в неї принести йому води, а поліції ще не було. В той же день возили в лікарню, зробили знімок, виявили перелом ноги. Щодо міри покарання ОСОБА_5 просив призначити покарання на розсуд суду та розгляд справи закінчити за його відсутності.

Свідок ОСОБА_14 , повідомила у своїх поясненнях, що 11 квітня 2022 року близько обіду перебувала у складі слідчо-оперативної групи разом із старшим оперуповноваженим Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_15 . Коли їхали на виклик по вул.Зимнівській, то побачили чоловіка, який сидів на бордюрі. Пізніше стало відомо, що це ОСОБА_9 . Неподалік від нього лежав велосипед. На їх запитання, що сталося, останній не відповів, а обвинувачений ОСОБА_5 , який стояв поряд, сказав, що ОСОБА_9 вкрав у нього велосипед. На пропозицію піднятися ОСОБА_9 не зміг, оскільки у нього була пошкоджена ліва нога. На подальші запитання ОСОБА_9 спочатку не відповідав, а ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_9 впав з велосипеда. Після цього ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_5 зламав йому ногу, коли догнав його на велосипеді. Вони допомогли ОСОБА_9 встати та поїхали у відділ поліції. Потерпілий стрибав на одній нозі, а вона з колегою підтримували його під руки. На запитання до ОСОБА_5 , чи він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , він заперечував. Під час проведення слідчих дій ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_5 , догнавши його на велосипеді, наступив йому на ногу. Поряд з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 більше нікого не було.

Свідок ОСОБА_16 зазначив у суді, що обіймає посаду оперуповноваженого Володимирського РВП ГУНП у Волинській області. 11 квітня 2022 року перебував у складі конвою щодо ОСОБА_9 , який підозрювався у викраденні велосипеда. При візуальному огляді ОСОБА_9 під час його затримання було виявлено садно на обличчі та чолі, а також була підозра, що у нього зламана нога. Під час конвоювання ОСОБА_9 повідомив, що тілесні ушкодження наніс йому чоловік, у якого він викрав велосипед. Після цього його доставили до лікарні, де встановили перелом ноги та наклали гіпс. За його словами, він сидів на бордюрі, коли цей чоловік натиснув йому на ногу та вдарив.

Свідок ОСОБА_17 також пояснив в судовому засіданні, що 11 квітня 2022 року він затримував ОСОБА_9 . Під час затримання у нього були виявлені тілесні ушкодження, зокрема пошкоджена нога. ОСОБА_9 повідомив, що тілесні ушкодження, а саме удар по нозі шляхом стрибка, завдав йому ОСОБА_18 , внаслідок чого у нього зламана нога. Він відразу не став писати заяву на ОСОБА_18 , бо думав, що вони примиряться, і останній не буде писати на нього заяву за крадіжку велосипеда. Перед поміщенням ОСОБА_9 в ізолятор тимчасового затримання був проведений медичний огляд, під час якого виявили перелом лівої ноги (нижня частина) та наклали гіпс.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснили, що 11 квітня 2022 року він зайшов до кафе "Підкова", де були присутні ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та інші відвідувачі. ОСОБА_9 захотів їсти, і ОСОБА_5 пішов купити їжу всередину приміщення кафе, оскільки всі сиділи на літньому майданчику біля кафе. У цей час ОСОБА_9 взяв велосипед, що належав ОСОБА_5 , і поїхав. ОСОБА_5 вибіг з кафе, почав кричати вслід ОСОБА_9 і побіг за ним, зупинив машину, щоб його наздогнати.

Свідок ОСОБА_19 11 квітня 2022 патрулював місто як поліцейський офіцер громади. Близько 15:30 проїжджав по вул. Зимненській, де побачив двох чоловіків, один з яких сидів на бордюрі, а другий стояв біля нього і правою ногою наступив на ліву ногу, як пізніше стало відомо, потерпілого ОСОБА_9 . Зрозумів, що відбувається якийсь конфлікт, підійшов до них. ОСОБА_5 пояснив, що затримав злодія, який вкрав у нього велосипед біля кафе ОСОБА_20 . ОСОБА_9 тримався за ліву ногу, запитав що сталось він нічого не сказав. На місце події викликав СОГ і поїхав звідти. Пізніше в черговій частині дізнався що у ОСОБА_10 зламана нога, але при яких обставинах він не знає. На той момент, крім ОСОБА_21 і ОСОБА_10 , на місці події нікого не було.

За клопотанням захисника допитана свідок ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні повідомила, що бачила як хлопець упав з велосипеда, почав втікати, зупинився мікроавтобус, вийшов обвинувачений і став його наздоганяти. Вона пішла, повернувшись хвилин через десять побачила, як ОСОБА_5 підвів ОСОБА_9 до забору, сказав виймай все з кишень та посадив його на траву, приїхала поліція і вона пішла. Зазначила, що не бачила щоб ОСОБА_5 наносив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, тому як у певний час обидва чоловіки не знаходилися у полі її зору. Потерпілий не скаржився, на ногу не кульгав, на прохання когось з них ходила та принесла води.

Суд не вбачає підстав для ненадання показанням потерпілого ОСОБА_9 , та даних свідків доказового значення, оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими доказами, є послідовними, повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є належними, допустимими, достовірними і підтверджують умисне нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Крім показань потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними перевіреними та дослідженими письмовими доказами, зокрема:

-протоколом- заявою про вчинення злочину від 12.05.2022 ОСОБА_9 повідомив органи поліції про те, що 11.04.2022 ОСОБА_5 стрибнув йому на ногу, коли він сидів, внаслідок чого її зламав;

- висновком СМЕ № 37 від 20.05.2022 у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого спіралеподібного перелому латеральної кісточки без зміщення лівого гомілково- ступневого суглобу, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я та не було небезпечним для життя в момент заподіяння. Судово медичних даних, щодо можливості отримання даного тілесного ушкодження внаслідок падіння з висоти власного зросту з морфологічних особливостей в останнього не виявлено;

- додатковим висновком СМЕ № 55 від 17.06.2022 виявлене ОСОБА_9 тілесне ушкодження не є характерним для такого, що утворюється внаслідок падіння з велосипеда на тверду поверхню (землі, асфальт, тощо).

Допитаний в ході судового слідства судово медичний експерт ОСОБА_23 підтвердив свої висновки та пояснив, щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень, то сама назва перелому говорить сама за себе спіралеподібний перелом латеральної кістки утворюється внаслідок скручування відповідної ділянки тіла по осі. Це може бути в даному випадку, коли людина при фіксованій нижній кінцівці крутанулась в сторону одну чи другу або навпаки, коли верх кінцівки фіксований, різки поворот йде. Якщо брати конкретно до цієї ситуації, з того, що йому надавалось для проведення СМЕ то коли людина перебуває в сидячому положенні і при ударі чи стрибкові в ділянку суглобу, міг відбутись різкий поворот, який виходить за межі функціональної активності, міг утворитися даний механізм знову. При стрибкові з висоти власного росту, при падінні на стопу утворюється кілька тілесних ушкоджень, а саме при падінні на стопу прямо можуть утворюватися переломи п`яткової кістки або переломи кісток самої стопи, також можуть утворюватися розриви суглобів малогомілкової та великогомілкової кісткою, при падінні також є додаткове підвертання стопи в ту чи іншу сторону, тоді можуть утворюватися відривні переломи або розрив сухожилка. Коли йде підвертання стопи до середини, тоді утворюється колочний перелом. При падінні з паркану утворюється спіралоподібний перелом, практично не можливий інший. Експертом зазначено про найбільш можливі переломи за тих чи інших обставин. Показання потерпілого ОСОБА_9 , що ОСОБА_21 стрибнув йому на ногу більш за все відповідають дійсності. Наявні тілесні ушкодження в ОСОБА_9 не могли утворитись при падінні з велосипеда так і не могли утворитись під час його руху. Єдиний момент коли утворюються спіралеподібні переломи трубчастих кісток до яких відносяться кістки кінцівок, внаслідок падіння з висоти власного зросту це йде падіння на те, що відведено і випрямлено на долоню поверхні, решта спіралеподібних переломів не може утворитись. Якщо людина падає на руку то може бути спіралеподібний перелом, це єдиний механізм падіння з висоти власного зросту. Пояснення обвинуваченого щодо отримання потерпілим перелому внаслідок падіння з забору не відповідають дійсності. Пояснення потерпілого щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень більш вірогідні, чим обвинуваченого.

Аналізуючи вказані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доведено.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_5 . Посилання обвинуваченого щодо отримання потерпілим перелому внаслідок падіння з велосипеду, чи через те, що останній стрибнув із забору, суперечать іншим зібраним у справі доказам, спростовуються самим характером дій обвинуваченого, висновком судово-медичної експертизи, а також поясненнями судмедексперта в судовому засіданні, який зазначив, що наявні тілесні ушкодження в ОСОБА_9 не могли утворитись при падінні з велосипеда так і не могли утворитись під час його руху. Пояснення обвинуваченого щодо отримання потерпілим перелому внаслідок падіння з забору також не відповідають дійсності. Отже таку позицію обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту обумовлений намаганням уникнути відповідальності та покарання за фактично вчинений ним злочин.

Щодо показів свідка ОСОБА_22 , на які посилається обвинувачений, вони не спростовують встановлених судом обставин спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому та доказів по справі, оскільки свідок вказувала на те, що у певний час обидва чоловіки не знаходилися у полі її зору та на прохання одного з них ходила за водою й деякий час була відсутня. Отже саме в цей момент обвинуваченому нічого не заважало вчинити протиправні дії відносно потерпілого.

Таким чином, з урахуванням усіх, наведених вище доказів судом встановлено, що перелом лівої ноги у потерпілого ОСОБА_9 утворився внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , який стрибнув потерпілому на ногу, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого спіралеподібного перелому.

Встановлені судом обставини в поєднанні з іншими об`єктивними даними справи свідчать, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, діяв з умислом на заподіяння тілесного ушкодження потерпілому.

Тож оцінивши надані суду докази, суд приймає докази, надані прокурором, як допустимі, оцінює їх, як належні та такі, що добуті законним шляхом, які узгоджуються між собою, є логічними та не суперечать один одним, та не спростовуються показами самого обвинуваченого, тому вважає, що факт скоєння ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення є доведеним під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні виду та міри покарання суд виходить з вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

Суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, отже наявні постійні соціальні зв`язки, зі слів працює приватним чином, має місце реєстрації та постійне місце проживання, в спеціалізованих установах на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, з врахуванням думки сторони публічного обвинувачення, потерпілого, який просив обрати покарання на розсуд суду, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону з випробуванням виходячи з такого.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчиненню нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, що на думку суду відповідає меті покарання, є справедливим і достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України меті покарання та відповідатиме принципу верховенства права, закріпленого ст.8 КПК України, а також буде співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

При цьому судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Заходи забезпечення по даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по справі - відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставіст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_24