Справа № 629/3425/23
Номер провадження 1-в/629/28/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання засудженого ОСОБА_2 про зарахування попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч.3 ст.74 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.04.2025 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_2 про зарахування йому в строк покарання, призначений вироком Лозівського міськрайонного суду від 29.08.2023 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.12.2024 року та ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.04.2025 року, попереднє ув?язнення та час відбування покарання у виді позбавлення волі з 29.08.2023 року по 15.01.2025 рік.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

В обґрунтування клопотання засуджений вказав, що 29.08.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області ухвалив стосовно нього вирок, яким він був засуджений за ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі, за ч. 3 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, йому було визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання - 29.08.2023 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.12.2024 року приведено вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області у відповідність до Закону України №3886-IХ від 27.12.2024 року №Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів шляхом негайного звільнення ОСОБА_2 , якого засуджено вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року у справі №629/3425/23, від відбуття покарання призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі у зв?язку із усуненням караності діяння, за вчинення якого його було засуджено, також виключено з вказаного вироку посилання на приписи ч. 1 ст. 70 КК України щодо поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначення ОСОБА_2 остаточного покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі. ОСОБА_2 для відбування покарання у виді обмеження волі направлено до виправного центру у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. Також в ухвалі визначено, при прибутті до місця відбування покарання негайно звільнити ОСОБА_2 з-під варти, зарахувавши на підставі п. б ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_2 в строк відбування покарання у виді обмеження волі строк доставлення до виправного центру до моменту звільнення з-під варти з розрахунку - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.04.2025 року було змінено вище вказану ухвалу Дзержинського районного суду Харківської області від 27.12.2024 року та визначено вважати ОСОБА_2 засудженим вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року за ч.1 ст.357 КК України до 2 (двох) років обмеження волі; за ч.3 ст.357 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_2 засудженим до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. В решті ухвалу Дзержинського районного суду .Харкова від 27 грудня 2024 року залишено без змін.

Так, частиною 3 ст.74 КК України встановлено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК, має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, зокрема, у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

Як вбачається з клопотання засудженого та матеріалів справи, з 29.08.2023 року до 15.01.2025 року ОСОБА_2 перебував в слідчому ізоляторі та в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». 15.01.2025 року прибув до виправного центру.

Таким чином, вказане клопотання повинно подаватись до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, що унеможливлює розгляд Лозівським міськрайонним судом Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_2 по суті висунутих вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про зарахування попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч.3 ст.74 КК України - відмовити, роз`яснивши заявнику, що він має право на звернення до належного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1