Справа № 346/86/25
Провадження № 1-кс/346/34/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 , розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_3 , у порядку ч. 2 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

06.01.2025 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із вказаним клопотанням, у якому посилається на те, що її друга ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 06.01.2025 року об 11-00 годин було затримано працівниками поліції в м.Коломия за адресою с.Нижній Вербіж по вул..Українська, де йому було повідомлено про те, що він перебуває у розшуку в ТЦК з 29.11.2024. Представниками поліції ОСОБА_4 було доставлено до відділу ТЦК за адресою м.Коломия вул..Івана Франка, 6, де він перебуває проти своєї волі без пояснень причин. Тому, просить негайно звільнити з-під варти ОСОБА_4 , який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявниця повідомила, що ОСОБА_4 29.11.2024 року працівниками поліції було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 як такого, що перебуває в розшуку. Там він утримувався певний час, один раз вийшов до неї в супроводі двох військових, взяв сигарету. Потім подзвонив їй і повідомив, що його вивезли для проходження ВЛК. За одними даними він перебував у м.Івано-Франківськ за іншими в с.Верховина. Оскільки на зараз ОСОБА_4 не утримується в ІНФОРМАЦІЯ_3 вона не просить про його звільнення звідти, але вважає, що відбулося його незаконне викрадення. Крім того, працівники ТЦК відібрали у ОСОБА_4 мобільний телефон, що вона розцінює як кримінальне правопорушення.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення, в яких повідомив, що 06.01.2025 близько 12-00 годин до ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із співробітниками Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківської області прибув громадянин ОСОБА_4 . В ході уточнення даних вказаного громадянина з даними Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було встановлено, що ОСОБА_4 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, правом на відстрочку від призову на військову службу не користується. З ним була проведена роз`яснювальна робота з питання виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, її незалежності та територіальної цілісності. Територію ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин ОСОБА_4 покинув близько 14-15 год. Протягом часу перебування ОСОБА_4 на території ІНФОРМАЦІЯ_2 він примусово не утримувався, щодо нього не здійснювалися заходи фізичного чи психологічного тиску, а проводилися мобілізаційні заходи визначені законодавством України. розгляд клопотання ОСОБА_3 просили проводити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання ОСОБА_4 не доставлено.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Заслухавши заявницю, дослідивши клопотання та пояснення, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.п.10, 18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, що стосуються порядку притягнення осіб до кримінальної відповідальності у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Аналіз змісту положень статті 206 КПК України свідчить про те, що у розумінні цієї норми незаконним затриманням особи є її тримання під вартою, позбавлення свободи без судового рішення, або незвільнення з-під варти після внесення застави. Натомість службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Судом встановлено, що у даному випадку має місце незгода ОСОБА_3 з діями уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язаними з призовом на військову службу по мобілізації ОСОБА_4 . Відтак, ОСОБА_4 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

У відповідності до ст.ст.22, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах, або у строки, визначені командирами військових частин.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суд з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя».

Суд констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, передбачений ст.65 Конституції України, відтак, не є незаконним утриманням особи.

Таким чином, твердження про незаконне затримання та утримання ОСОБА_4 не відповідає дійсності, такий не позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, що прямо передбачено у ст. 206 КПК України.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання ОСОБА_4 не був затриманий і не утримувався під вартою, та не був позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, також у межах територіальної юрисдикції Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області на території ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на даний час не перебуває, а відтак, слідчий суддя вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування у даному випадку положень ст.206 КПК України та ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_4 як особи, позбавленої свободи.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними з мобілізацією, судовий захист таких прав здійснюється в порядку адміністративного судочинства, шляхом звернення до компетентного адміністративного суду з відповідним позовом, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи клопотання заявника не знайшли свого підтвердження, тому слід відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст.2,3,24,26,206 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені клопотання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 08.01.2025 року о 09.00 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1