ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1216/25 Справа № 205/5566/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника

в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000571, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2024 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки три місяці та дев`ять днів.

Строк покарання ОСОБА_8 вирішено відраховувати з 19 серпня 2021 року.

У зв`язку з повним відбуттям призначеного покарання, ОСОБА_8 звільнено з-під варти в залі суду негайно після проголошення вироку.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_8 скасовано.

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_8 , разом з двома особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, вступивши між собою у попередню змову на крадіжку чужого майна,19 серпня 2021 року, близько 11 год., прибули до буд. АДРЕСА_2 , де переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, перелізли через паркан на територію вказаного домоволодіння. Перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_8 , а також дві особи, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою у групі особі, за допомогою невстановленого предмету, шляхом відтиску металопластикового вікна, проникли у будинок, звідки таємно, із корисливих міркувань, викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме:

- грошові кошти в сумі 2800 грн.;

- грошові кошти в сумі 24 долари США, що за курсом НБУ на 19 серпня 2021 року складає 640 грн.;

- планшет «SAMSUNG», білого кольору, вартістю 1895,20 грн.;

- дві картки «ПриватБанк», які не мають матеріальної цінності, після чого з місця злочину зникли, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5335,20 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просить змінити вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2024 року відносно ОСОБА_8 в частині виключення ознаки повторності злочинів з мотивувальної частини вироку.

В інший частині вирок Ленінського районного суду м. Дніропетровська від 29 листопада 2024 року залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що кваліфікуюча ознака «вчинення злочину повторно» не була підтверджена ні на стадії досудового розслідування, ні під час судового розгляду провадження, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність кваліфікації дій особи як вчинення повторно є безпідставним.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому перегляду не підлягають.

Що стосується тверджень прокурора про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку ознаки повторності злочинів, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його ухвалення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо дотримуючись вимог ст. ст. 370, 374 КПК України.

У разі визнання особи винуватою, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Так, згідно з ч. 1 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

У ст. 35 КК України передбачені правові наслідки повторності, сукупності та рецидиву кримінальних правопорушень, зокрема, повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків передбачених цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: «за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло».

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 , додатково вказав кваліфікуючу ознаку «вчинення злочину повторно», тоді як при дослідженні матеріалів справи кваліфікуюча ознака «вчинення злочину повторно» не була підтверджена ні на стадії досудового розслідування, ні під час судового розгляду провадження, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність кваліфікації дій особи як вчинення повторно є безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними та вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а саме слід виключити з мотивувальної частини вироку ознаку повторності злочинів.

Враховуючи вищевикладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити ознаку повторності злочинів з мотивувальної частини вироку Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 .

В інший частині вирок Ленінського районного суду м. Дніропетровська від 29 листопада 2024 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4