Справа № 761/7/25
Провадження № 1-кс/761/948/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області, погоджене прокурором Київської обласної прокуратури, про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який здобув вищу освіту, не працює, проживає у шлюбі без його державної реєстрації, має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000997 від 15.08.2024,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області, погоджене прокурором Київської обласної прокуратури, про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000997 від 15.08.2024 року.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000997 від 15.08.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 187 КК України.

В рамках даного провадження ОСОБА_2 15.08.2024 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16.08.2024 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області до підозрюваного ОСОБА_2 17.08.2024 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.10.2024 року.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 27.08.2024 проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області.

24.12.2024 ОСОБА_2 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 07.10.2024 строк досудового розслідування у вказаному провадження продовжено до 15.11.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2024 року підозрюваному ОСОБА_2 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.01.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до 15.02.2025 року.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_2 може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати чи спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, крім того, беручи до уваги, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просить продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_2 під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_2 під вартою підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав. Також вказав, що наразі стороною обвинувачення виконуються вимоги ст. 290 КПК України, органом досудового розслідування сформовано 17 томів провадження, до ознайомлення з якими сторона захисту ще не приступила. Відтак, враховуючи великий об`єм доказів, зокрема обсяг відеозаписів, завершити виконання вимог ст. 290 КПК України у короткі строки не вбачається за можливе, а тому існує необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного ОСОБА_2 під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання слідчого з огляду на необґрунтованість пред`явленої підозрюваному ОСОБА_2 підозри, неправильність кваліфікації дій останнього за ст. 121 КК України, помилковість тверджень сторони обвинувачення щодо наміру останнього викрасти майно потерпілого, оскільки умисел ОСОБА_2 був спрямований саме на знищення доказів. Крім того, ризики, якими сторона обвинувачення обґрунтовує необхідність подальшого тримання ОСОБА_2 під вартою не доведені, а сам підзахисний має намір проходити військову службу в лавах ЗСУ. Враховуючи наведене, захисник просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідив клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, в ході судового розгляду клопотання встановлено, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000997 від 15.08.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 187 КК України.

В рамках даного провадження ОСОБА_2 15.08.2024 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 16.08.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області до підозрюваного ОСОБА_2 17.08.2024 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.10.2024, який ухвалою від 08.11.2024 продовжено до 09.01.2025 року.

24.12.2024 ОСОБА_2 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000997 від 15.08.2024 продовжено до 15.02.2025 року.

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_2 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідча суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України. При цьому, висновок органу досудового розслідування з приводу причетності останнього до вчинення даних кримінальних правопорушень не є очевидно необґрунтованим.

Враховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчої судді є всі підстави для висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_2 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України.

Враховуючи конкретні обставини вчинення ОСОБА_2 сукупності тяжких кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, вагомість доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні даних злочинів, характер їх вчинення, покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, дані про особу ОСОБА_2 , слідча суддя дійшла висновку, що встановлені при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_2 ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та на даний час не зменшилися.

Так, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні тяжких злочині, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а відтак наявні всі підстави вважати, що без продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_2 з метою уникнення отримання максимального покарання може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України.

Крім того, запобігання ризикам переховування підозрюваного ОСОБА_2 від органів досудового розслідування та перешкоджання ним розгляду кримінального провадження, становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчить про те, що заявлений ризик у даному конкретному випадку вбачається.

У той же час, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, який на даний час триває, тобто ОСОБА_2 , користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від органів досудового слідства, зокрема, в місцях постійного проведення бойових дій та непідконтрольних органам державної влади України територіях.

Також слідча суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_2 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зважаючи на те, що він володіє даними щодо їх місця проживання, а тому останній, перебуваючи на волі, матиме можливість впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань.

У свою чергу, наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, хуліганських діях, через що може вживати заходів щодо приховування відомостей про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, а також останній зможе використати відповідні можливості для уникнення кримінальної відповідальності за вчинені діяння, зокрема шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження та/або створити інші умови чи обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, на даний час, органом досудового розслідування встановлюється місцеперебування всіх осіб, відносно яких здійснюється досудове переслідування, а також інших свідків та очевидців вказаного кримінального правопорушення, у свою чергу, ОСОБА_2 , може попередньо знати про їх місцезнаходження чи засоби зв`язку з останніми, та з метою перешкоджання проведення повного досудового розслідування та встановлення обставин, які б могли свідчити проти нього, шляхом погроз чи вмовляння меже переконати їх не давати покази в цьому кримінальному провадженні.

Знаючи осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочинів, ОСОБА_2 може сприяти переховуванню цих осіб, знищенню ними речових доказів, що можуть мати значення для досудового розслідування. Крім того, на даний час перевіряється причетність ОСОБА_2 до інших злочинів, розкриттю та розслідуванню яких він може перешкодити.

Також слідча суддя вважає доведеним наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2. ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 186 КК України, під час дії на території України воєнного стану, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень. Також, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_2 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення насильницького характеру, зокрема з метою помсти потерпілим та свідкам, які надали показання у даному кримінальному провадженні, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, слід зазначити, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень під час найбільш не сприятливого для суспільства часу, тяжких обставин та умов, в яких опинилось суспільство, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення та зухвалість злочинних дій підозрюваного. Вищевказане свідчить про наявність ризику на вчинення ОСОБА_2 нових кримінальних правопорушень та продовження злочинної діяльності у разі обрання останньому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, враховуючи характер інкримінованих підозрюваному ОСОБА_2 кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування або іншим чином впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, продовжуватиме вчиняти злочини проти життя та здоров`я, громадського порядку та моральності, та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідча суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого ОСОБА_7 та на які вказав прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Разом з тим, більш м`які запобіжні заходи, такі як застава, особисте зобов`язання чи порука із покладенням на підозрюваного ОСОБА_2 відповідних обов`язків, не усунуть ризик тиску на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки при таких запобіжних заходах, забороняючи спілкування з конкретними особами, орган досудового розслідування розкриває їх дані, що на даній стадії розслідування є недопустимим.

У свою чергу, застосування стосовно ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зокрема, цілодобового, також не забезпечить усунення існуючих ризиків, оскільки підозрюваний і надалі матиме можливість контактувати із іншими співучасниками злочину, узгоджувати з ними свої дії за допомогою різного роду засобів зв`язку, у тому числі, які неможливо відслідкувати будь-якими засобами контролю.

Так, доводи захисника ОСОБА_5 щодо необґрунтованості ризиків, якими сторона обвинувачення аргументує необхідність продовження строку тримання ОСОБА_2 під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження. У свою чергу, твердження щодо можливості застосування до підзахисного більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. Так, на переконання слідчої судді, вказаний запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підозрюваного ОСОБА_2 та не убезпечить від настання ризиків, встановлених у судовому засіданні.

У той же час, твердження захисника щодо неправильності кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_2 слідчою суддею не береться до уваги до уваги, оскільки питання правильності кваліфікації дій особи підлягає встановленню та доказуванню безпосередньо у ході судового розгляду, призначеного на підставі обвинувального акту, по суті.

Оцінюючи в сукупності надані докази та встановлені в судовому засіданні обставини, а також враховуючи доводи сторони захисту та сторони обвинувачення, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_2 є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому, підлягає задоволенню.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_2 у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, в сукупності свідчать, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_2 .

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргументи на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

У той же час, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також злочину, який спричинив загибель людини.

Так, враховуючи, що ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, що є тяжкими злочинами проти життя та здоров`я особи, власності, громадського порядку та моральності, вчиненими із застосуванням насильства, слідча суддя враховуючи тяжкість та обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, дані, які його характеризують, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного ОСОБА_2 від органів досудового розслідування та суду, можливості впливати на свідків та інших учасників провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчинення аналогічних злочинів або вчинити інші кримінальні правопорушення, вагомості наявних доказів підозри, дають підстави слідчій судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи, що ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, позбавить орган розслідування можливості в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками провадження, здійснення останнім впливу на свідків та потерпілого з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню вчиненню необхідних процесуальних дій та виконанню процесуальних рішень.

Отже, слідча суддя, вважаючи, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, а також ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області, погоджене прокурором Київської обласної прокуратури, про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000997 від 15.08.2024 року.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 197 ККП України визначити строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_2 під вартою до 28 лютого 2025 року.

На підставі наведено та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 369-372 КПК України, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого- задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 28 лютого 2025 року включно без визначення розміру застави.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали оголосити 06 січня 2025 року о 10 год. 50 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1