Справа № 203/7444/24
Провадження № 1-кс/0203/257/2025
УХВАЛА

09 січня 2025 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000551 від 28.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2024 року до Кіровського районного м. Дніпропетровська звернувся слідчий слідчого відділу Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000551 від 28.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому слідчий просить суд:

- накласти арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на транспортний засіб автомобіль Opel, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який поміщено на майданчик тимчасового тримання транспорту за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що у ході огляду місця ДТП було виявлено та вилучено автомобіль Opel, д.н.з. НОМЕР_1 , до майданчику тимчасового користування тримання транспорту. Вказаний автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2024 року, судову справу №203/7444/24, провадження №1-кс/0203/4252/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 19.12.2024 року.

Чергове судове засідання з розгляду клопотання було призначено на 09.01.2025 року, в яке з`явилась прокурор. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду клопотання.

09.01.2025 року слідчий подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, а також вказав, що він підтримує вимоги клопотання у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Користувач та володілець майна не повідомив суду причини неприбуття у судове засідання.

Слідчий суддя, з урахуванням положень ст. 172 КПК України, розглянув клопотання за відсутності інших учасників провадження.

Під час судового засідання прокурор підтримала вимоги клопотання та просила суд їх задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши доводи слідчого, викладені в клопотанні, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Дніпровським РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000551 від 28.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 28.11.2024 року, слідчим було проведено огляд транспортного засобу Opel, д.н.з. НОМЕР_1 , який було вилучено та поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.

Відповідно до постанови слідчого від 28.11.2024 року, з урахуванням виявленої описки, було визнано речовим доказом автомобіль Opel, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №0000551.

Відповідно до рапорту слідчого від 28.11.2024 року, водієм автомобіля Opel, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зазначає, що відповідно до абзацу першого частин 1, 2, 3, 4, 5, 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення , зокрема, збереження речових доказів .

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених судом обставин кримінального провадження дає суду підстави для висновку про необхідність накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного огляду, з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому суд враховує те, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також того, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, у ході судового розгляду клопотання слідчого судом було встановлено, що матеріалами клопотання підтверджена наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: транспортний засіб, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому користувачем, володільцем транспортного засобу є водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас клопотання слідчого не підлягає задоволенню в частині вимог про заборону одночасно користуватися майном, розпоряджатися ним або відчужувати його. Оскільки нормативної вимоги щодо одночасної заборони і розпоряджатися (відчужувати), і користуватися арештованим майном, вказана норма КПК України не містить. Окрім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. А тому клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль шляхом заборони розпоряджатися ним не підлягає задоволенню, адже на момент судового розгляду клопотання у слідчого відсутні відомості про зареєстрованого власника майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне частково задовольнити клопотання слідчого: накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної події 28.11.2024 року, з метою збереження речових доказів, а саме на: автомобіль марки Opel, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користуватися вказаним майном, а у задоволенні іншої частини вимог клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000551 від 28.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної події 28.11.2024 року, з метою збереження речових доказів, а саме на:

- автомобіль марки Opel, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користуватися вказаним майном.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 10.01.2025 року о 12:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1