Справа № 203/7018/24
Провадження № 1-кс/0203/4188/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 23 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000050 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 1 ст. 121 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вищою освітою за спеціальністю «інженер будівельник», за трудовим договором не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2024 року під наглядом Центральної окружної прокуратури міста Дніпра за проведенням цього досудового розслідування СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, слідчий клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення застави до ОСОБА_5 , підозрюваного в тяжкому злочині проти життя та здоров`я особи за ознаками ч. 1 ст. 121 КК України.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 11 грудня 2024 року о 14:30 год. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, відсутність у нього постійного офіційного місця та доходів, зміну місця проживання з зареєстрованого на інші (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ), таким чином відсутні достатні соціальні важелі впливу, що зможуть утримувати підозрюваного від вчинення дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене, підозрюваний як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування насильства може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань в суді задля уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваному відомі адреси свідків, та підозрюваний вже здійснював спроби вмовити потерпілого не звертатися до поліції, повністю контролюючи поведінку потерпілого після заподіяння йому тілесних ушкоджень. Окрім цього, наразі органом досудового розслідування не встановлено всіх обставин скоєння підозрюваним злочину, а тому, перебуваючи на свободі останній може перешкоджати досудовому розслідуванню іншим шляхом.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з наведених у ньому підстав, вказуючи на те, що після побиття потерпілий постійно перебував під контролем підозрюваного, що зумовлено саме можливістю уникнути кримінальної відповідальності, а не турботою про потерпілого, оскільки саме підозрюваний висунув версію виникнення у потерпілого тілесних ушкоджень від падіння з моторолеру і вмовляв потерпілого вказувати на саме цю версію, а так само вказував матері потерпілого підтримувати саме таку версію подій, а в подальшому під час перебування потерпілого на лікуванні і в подальшому вмовляв останнього та його матір не звертатися до поліції, вказуючи на негативні наслідки для нього у разі звернення до поліції, що підтверджується показами потерпілого та свідків, тому прокурор наполягав на застосуванні саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застави.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого тим, що підозра є явно необґрунтованою, оскільки версія подій, викладена потерпілим зумовлена його бажанням отримати якнайбільше коштів від нього, тому підозрюваний на спростування обґрунтованості підозри виклав власну версію подій, що зводиться до наступного. Так, його сестрі належить дача (земельна ділянка) в садовому товаристві «Дніпро» та, оскільки сестра з січня-лютого 2022 року перебуває за межами України, то він опікується цим майном, та разом зі своєю дружиною 29 вересня 2024 року був присутнім на загальних зборах власників садового товариства. На цих зборах було багато власників, в тому числі, раніше невідомий йому ОСОБА_9 зі своєю собакою. Вони з дружиною також були з собакою, яка постійно мешкає на дачі. В ході проведення зборів собаки ОСОБА_9 та ОСОБА_5 погризлися між собою, після чого ОСОБА_9 силою відкинув їх собаку на асфальт, через що він з дружиною зробили зауваження ОСОБА_9 , проте останній почав поводити себе агресивно, погрожувати та наніс удар ОСОБА_5 , почалася потасовка, проте їх розняли, а хтось із сусідів викликав поліцію, натомість ОСОБА_9 зі своїм товаришем сіли на мопед і поїхали. По завершенню зборів ОСОБА_5 зі своїми друзями зайнялися запланованим відпочинком на дачі та пересуваючись по вулиці неподалік дачного кооперативу побачили ОСОБА_9 з його товаришем, після чого ОСОБА_5 вирішив поспілкуватися з ОСОБА_9 з приводу конфлікту, що трапився з метою його залагодити та довести ОСОБА_9 , що саме він винний у цьому конфлікті. В той же час, ОСОБА_9 поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_5 , не бажав вибачатися, погрожував перестріляти їх. В подальшому ОСОБА_9 почав наближуватися до ОСОБА_5 , тримаючи в руках предмет, зовні схожий на ніж, після чого ОСОБА_5 наніс ОСОБА_9 один єдиний удар (а не 20 ударів, як вказує слідчий), від якого він впав на землю та вдарився головою об землю та знепритомнів. Після чого, він, ОСОБА_5 , почав допомагати ОСОБА_9 , зокрема разом зі своїми друзями помістили потерпілого до машини та відвезли в лікарню № 16 в м. Дніпро, де потерпілому, надано невідкладну медичну допомогу, а саме зашили голову та зробили знімок, а всі витрати по оплаті рентгенівського знімку та ін. оплатив за власні кошти він, ОСОБА_5 . В лікарні № 16 порадили поїхати на обстеження в лікарню ім. І.І. Мечникова, після чого ОСОБА_5 разом зі своїми друзями відвезли ОСОБА_9 до лікарні ім. І.І. Мечникова, натомість ОСОБА_9 відмовлявся від госпілізації. ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, зокрема ОСОБА_9 повідомляв лікарям, що на передодні він не спав та вжив 2 літри горілки, а тому ОСОБА_5 вирішив поїхати до матері ОСОБА_9 , оскільки лікарі не могли зафіксувати відмову ОСОБА_9 від госпіталізації через стан його алкогольного сп`яніння. По приїзду матері ОСОБА_9 в лікарню, вони відмовилися від госпіталізації та поїхали додому. На наступний день ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_9 , передав йому гроші в сумі 10 000 грн. та поцікавився, чи не хоче він госпіталізуватися, на що ОСОБА_9 відповів, що погано почуває себе і потребує медичної допомоги, тому ОСОБА_5 зателефонував в лікарню та повністю займався питанням госпіталізації ОСОБА_9 . В лікарні повідомили, що ОСОБА_9 необхідно робити операцію, при цьому ОСОБА_5 повідомив лікарю, що всі необхідні витрати він бере на себе і повністю компенсував витрати на операцію в розмірі 27 000 грн., а також витрати після операції, зокрема, придбав ОСОБА_9 мобільний телефон та надавав останньому грошові кошти в сумі 15 000 грн. для придбання необхідних медикаментів. За час перебування ОСОБА_9 в лікарні він постійно відвідував останнього, підтримував з ним зв`язок, цікавився його станом здоров`я, у них налагодилися нормальні відносини. За вказаний час він намагався залагодити ситуацію, шкодував, що так сталося та погодився надати грошові кошти для відновлення стану здоров`я потерпілого, в тому числі після виписки з лікарні близько 20 тис. грн., проте той сказав, що це буде йому дуже дорого коштувати і це буде «багато». Разом з тим, саме потерпілий за власної ініціативи вказував, що впав з моторолера, а не через тиск чи вмовляння. Наведені обставини у своїй сукупності на думку підозрюваного свідчать про необґрунтованість повідомленої йому підозри, а наведені прокурором в судовому засіданні ризики надуманими, оскільки він раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, яка хворіє, має на утриманні бабусю, яка потребує сторонньої допомоги і не має інших родичів, окрім нього її онука, є єдиним годувальником в сім`ї (має доходи він комп`ютерного та криптовалютного бізнесу), тому жодних спроб переховуватись він не має, як і не має наміру впливати на потерпілого чи свідків, тому просив в задоволенні клопотання слідчого відмовити, або застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.

Захисники в судовому засіданні підтримали позицію підозрюваного, заперечуючи проти клопотання слідчого тим, що підозра є явно необґрунтованою, внаслідок суперечностей у показаннях потерпілого, та недоведеністю обставин завдання потерпілому підозрюваним понад 20 ударів, а також тим, що ризики не доведені є формальними та ґрунтуються виключно на припущеннях. Так, після інциденту підозрюваного з ОСОБА_9 , що відбувся 29 вересня 2024 року, будучи не затриманим, без контролю зі сторони правоохоронних органів ОСОБА_5 не змінював свого місця мешкання, не переховувався, хоча мав реальну можливість виїхати за межі м. Дніпро та Дніпропетровської області, але цього не робив, що, на думку сторони захисту, свідчить про відсутність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду. Той факт, що ОСОБА_5 зареєстрований за однією адресою, а проживає за іншою, не свідчить про його переховування від органів досудового розслідування чи суду. Зазначені адреси ОСОБА_5 не приховує, та зазначає у своїх анкетних даних, по одній адресі він проживає зі своєю сім`єю, по іншій проживає його матір. Сторона захисту вважає й не доведеним ризик впливу на потерпілого та свідків, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 навпаки з самого першого дня надавав допомогу потерпілому, доставив його до лікарні та допомагав потерпілому проходити лікування, проте жодним чином не впливати на потерпілого. Жоден із свідків не вказував, що ОСОБА_5 впливає, чи намагається впливати на них з метою зміни показань. Сторона захисту посилалась на те, що ОСОБА_5 є раніше не судимим, до будь-якої відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітню дитину. Спосіб життя ОСОБА_5 та поведінка останнього не вказують на те, що він схильний до скоєння злочину чи, взагалі, порушення законодавства України. З приводу перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, сторона захисту посилалась на те, що ні слідчим, ні прокурором не наведено та жодними доказами не підтверджено, яким саме чином ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню. Сторона захисту вважає, що сама тяжкість покарання не може бути єдиним ризиком обрання ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, посилаючись на викладені обставини, сторона захисту просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, або з визначенням мінімального розміру застави, що повністю запобігатиме заявленим стороною обвинувачення ризикам.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, міркування підозрюваного та його захисників, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за який санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

11 грудня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин, 29 вересня 2024 року приблизно о 10:00 год. ОСОБА_5 перебував на території господарчого двору, розташованого в садівничому товаристві «Дніпро» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровської області, де побачив незнайомого йому ОСОБА_9 , який перебував з ОСОБА_10 , при цьому між ОСОБА_9 з одного боку ОСОБА_5 з іншого боку раптово виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, який в свою чергу, з метою уникнення конфлікту направився за місцем проживання ОСОБА_10 . Реалізуючи свій раптово виниклий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, цього ж дня, тобто 29 вересня 2024 року приблизно о 12:20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у супроводі своїх раніше знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наздогнали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались поблизу будинку АДРЕСА_4 , підійшов до ОСОБА_9 , та, маючи на меті заподіяти шкоду потерпілому, наніс один удар рукою стислою в кулак в область обличчя ОСОБА_9 , від чого останній втратив рівновагу та впав на землю обличчям дороги, в цей час ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , знаходились біля ОСОБА_10 та із застосуванням фізичної сили утримували останнього на місці, тим самим перешкоджали ОСОБА_10 , надати допомогу ОСОБА_9 . Надалі ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння шкоди здоров`я ОСОБА_9 , усвідомлюючи кримінально-протиправний характер вчинюваних дій, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та бажаючи їх настання, стоячи над ОСОБА_9 , який лежав на землі обличчям дороги, продовжив наносити останньому чисельні удари (не менше десяти) ногою, в область голови та обличчя, тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забою голови мозку 3-го ступеня, гострих епідуральних гематом вздовж правової лобної частки та над серпом мозку, лінійного перелому правої лобної та тім`яної кісток з розходженням сагітального шви та переломом лівої тім`яної кістки, забійної рани в тім`яній ділянці зліва та садна в тім`яній ділянці справа, які за своїм характером виявлені в нього тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3 а, б, в «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6. Таким чином, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння фактичними даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується за № 31750 від 23 жовтня 2024 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 із доданими до нього фототаблицями з камер відеоспостереження лікарні; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому та свідкам; протоколів допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; постановою слідчого від 30 жовтня 2024 року про зняття показань з технічного приладу, що має функцію відеозапису з камер внутрішнього відео спостереження приміщення магазину та відеозаписи з камер, що встановлені в приміщенні приймального відділення КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР; рапортом на виконання доручення слідчого із доданими до нього фото таблицями про проведення аналізу з камер відеофіксації «Безпечне місто» за 29 вересня 2024 року з 10:00 год. по 18:00 год., що сукупно з протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 15 листопада 2024 року, висновком експерта КП «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» № 3640е від 20 листопада 2024 року та протоколами обшуків, викривають роль ОСОБА_5 у поставленому йому за вину злочині.

Прокурором наведені достатні докази для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації, які переконують у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою правопорушення відомого ступеня тяжкості, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Поставлена під сумнів вагомість доказів викриття ОСОБА_5 на початковому етапі розслідування у поєднанні із спірною попередньою правовою кваліфікацією скоєного заохочує сторону захисту до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, проте слідчий суддя, констатуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , не вправі до висунення обвинувачення наперед розв`язувати питання за п.п. 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України, а обстоювана стороною захисту позиція невинуватості підозрюваного в інкримінованих злочинах підлягає ретельній перевірці, після чого прокурор вправі буде змінити обсяг підозри або прийняти інше рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч.6, 7 ст. 176 КПК України.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами способу вчинення інкримінованого злочину, а також оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а тому, усвідомлюючи суворість міри покарання, яка загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі до 8 років, останній, не маючи постійного місця роботи чи інших стримуючих від раптової зміни місця перебування факторів, може переховуватися від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може, як у спосіб погроз так і умовляннями впливати на потерпілого та свідків вчиненого кримінального правопорушення до надання завідомо неправдивих показів, про що свідчать показання потерпілого та свідка ОСОБА_14 , а також впливати на інших свідків, які ще не встановлені , а також не допитані, зокрема, на осіб, які перебували разом з підозрюваним під час події на місці злочину, що, як наслідок, потягне за собою можливість уникнення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Доведеними є й ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки наразі досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває та органом досудового розслідування встановлено не всі обставини кримінального правопорушення, як і не встановлено інших можливих причетних осіб до вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваної відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним процесуальним ризикам втечі, впливу на потерпілого, свідків та перешкоджання кримінальному провадженню, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання у залі суду, тобто з 11 грудня 2024 року до 08 лютого 2025 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

При цьому суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» складає з 01 січня 2024 року від 60 560 до 242 240 гривень.

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, зважаючи на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , процесуальну поведінку підозрюваного, стан здоров`я потерпілого після отриманих тілесних ушкоджень від підозрюваного ОСОБА_5 , враховуючи майновий стан підозрюваного (який вказав на отримання ним доходу від комп`ютерного бізнесу та криптовалюти, здатного належно утримувати усіх членів сім`ї), слідчий суддя приходить до висновку про визначення застави за ст. 182 КПК України, в розмірі, що перевищує 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та визначити її у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 484 480 грн., оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, і стане достатнім і співмірним важелем стримування від процесуальних порушень, відхиливши в цій частині клопотання слідчого не визначати розмір застави, оскільки такі вимоги жодним чином не обґрунтовані та вмотивовані.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 23 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000050 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 1 ст. 121 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 08 лютого 2025 року, в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Визначити строк дії ухвали до 08 лютого 2025 року.

ОСОБА_5 , може бути звільнена під заставу 484 480 (чотириста вісімдесят чотири гривні чотириста вісімдесят) гривень, тобто 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали до 08 лютого 2025 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_5 з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Попередити ОСОБА_5 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 16 грудня 2024 року о 17:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1