Справа №504/60/24
Провадження №1-кп/504/6/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території м. Одеси та Одеської області, раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 12.10.2023р. ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, в невстановленому місці та час, за попередньою змовою з особою, анкетні дані якої змінено на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» на анкетні дані ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , придбав на спільні грошові кошти, зокрема частину з яких йому позичив ОСОБА_9 , у невстановленої особи невстановлену кількість психотропної речовини - PVP, з метою подальшого спільного вживання.

Надалі, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 в невстановленому місці та час, придбавши на спільні грошові кошти у невстановленої особи психотропну речовину з метою спільного з ОСОБА_9 вживання, 12.10.2023р. приблизно о 16:20 год., знаходячись біля переходу поблизу залізничної станції «Одеса-Східна», що розташована у межах Красносільської територіальної громади Одеського району Одеської області, зберігаючи при собі, передав ОСОБА_9 ZIP-пакет (який містив частку, придбану для ОСОБА_9 ) із кристалічною речовиною світло-бежевого кольору, масою 0,532 г, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он), кількісний вміст PVP у якій становить 0,438 г., а іншу частину психотропної речовини, точна кількість якої не встановлена, за домовленістю залишив собі та в подальшому вжив особисто.

Такі дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин.

Суд, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України є помилковою, оскільки його умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, не доведений поза розумним сумнівом.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.307 КК України не визнав та пояснив, що він є безпритульним та мешкає на пероні станції «Східна», іноді підробляє, однак постійного заробітку не має. Вранці 12.10.2023р. він прокинувся під пероном та пішов купити 100 грам горілки. До нього підійшли співробітники Доброславського відділу поліції, повідомили, що його треба перевірити по базам для паперів. Він погодився, присів до поліцейського автомобіля та вони поїхали до смт.Доброслав, де в нього взяли відбитки пальців, сфотографували татуювання, а потім привезли назад. Він приїхав до смітнику, розібрав два холодильника, які здав до пункту прийому металобрухту, за що отримав грошові кошти. Далі його покликали охоронці супермаркету «Копійка», щоб дати продукти. Коли він рився у баку для сміття, побачив, що на іншій стороні вулиці стоїть його знайомий на прізвисько « ОСОБА_11 » ( ОСОБА_12 ), який знав, що він заробив трохи грошей. Також в цей час повз нього пройшов його інший знайомий на прізвисько « ОСОБА_13 » (свідок ОСОБА_9 , анкетні дані якого змінені) та підійшов до «ОСОБА_11», вони про щось спілкувалися. Після цього безпосередньо до нього підійшов « ОСОБА_11 » та повідомив, що у «ОСОБА_13» є гроші, але їх не вистачає, тому «ОСОБА_13» пропонує скинутися грошима для придбання психотропних речовин - «солей». Оскільки він наркоман, йому не було різниці, як отримати психотропні речовини, чим швидше, тим краще. Він спитав у ОСОБА_19 скільки грошей є в «ОСОБА_13», на що ОСОБА_12 повідомив, що дізнався від «ОСОБА_13», що в нього є тисяча гривень. Надалі до нього вже підійшов «ОСОБА_13», котрому він повідомив, що має 460 грн. і йому не вистачає на «полку (дозу), тобто пів грама психотропного засобу, тому попрохав, щоб «ОСОБА_13» позичив йому 100 грн. Таким чином, він як раз придбає «солі» для ОСОБА_13 на 900 грн., а собі на 560 грн. Ось так вони разом скинулися грошима, він через сайт придбав «солі», які поїхав забрати на теплотрасі по вул. Добровольського під трубою. Забравши психотропні речовини, він своє відсипав, а «ОСОБА_13» просто віддав його долю. Таким чином, він не продавав психотропні речовини та нічого з цього не мав, придбав психотропні речовини на спільні кошти, що також вбачається з відеозапису. «ОСОБА_13» знає вже 14 років, разом навчалися в училищі, якщо б він не запропонував скинутися та не позичив йому на дозу гроші, то він би особисто для нього не став купляти наркотики. Вони «скинулись», тобто кожен вклав грошові кошти у спільне і потім розділили отриманий товар відповідно до розміру вкладеної частки для спільного вживання, оскільки він не раз пропонував спільно вжити «солі». Надалі, він пішов під перон, вжив психотропну речовину (уколовся) і направився до с.Ілічанка, де був затриманий працівниками поліції, супротив не чинив. «Солі» придбав 1.8 г. за 1500 грн. (грам коштує 600 грн.), трохи переплатив за психотропні речовини, оскільки був винен грошей, в нього свої борги. Вважає, що «ОСОБА_13» провокував його на такі дії, він сам підійшов до нього з грошима та сам запропонував скинутися, в той час коли він займався своїми справами. Раніше з «ОСОБА_13» разом вживали наркотики майже кожного дня. Цього разу він відсипав своє та пішов «уколовся». Раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, бо він наркоман «старої закалки» та знає як і де вживати, наркотики та психотропні речовини ніколи не продавав. На стадії досудового розслідування визнавав свою винуватість, бо гадав, що його притягують до відповідальності за ст.309 КК України, але після зустрічі з прокурором зрозумів, що його притягують за іншою статтею. Коли його затримали співробітники поліції, він перебував у стані наркотичного сп`яніння і нічого не розумів, неодноразово повідомляв співробітників поліції, що перебуває під впливом психотропних речовин. У нього виявили цигарку і згорток із залишком психотропної речовини.

Винуватість обвинуваченого за фактом незаконного придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, а саме:

-протоколом отримання добровільно наданого предмету від 12.10.2023р., згідно якого ОСОБА_9 добровільно в присутності понятих видав прозорий зіп-пакет, в якому зберігалася кристалічна речовина (т.2. а.с.39-40);

-протоколом огляду місця події від 12.10.2023р., з якого вбачається, що об`єктом огляду являється ділянка місцевості, яка розташована по вул.Колгоспна, 124 с.Корсунці Одеського району Одеської області. На вказаній ділянці місцевості ОСОБА_9 , витягнув з лівого карману джинсів, які були на ньому одягнені, прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною світлого кольору. Після чого було проведено експерс-тест, за результатами якого отримано позитивний результат на наявність наркотичних речовин у кристалічній речовині світлого кольору. Після проведення експрес-тесту вилучено: прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною свідчого кольору, запакований до сейф-пакету WAR0042701, опечатаний та скріплений підписами понятих; використаний аплікатор детектора наркотичних речовин з відеозаписом до нього, дослідженим в судовому засіданні (т.2. а.с.41-45);

-постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 12.10.2023р., згідно якої приєднані до кримінального провадження речові докази: прозорий зіп-пакет із кристалічною речовиною світлого кольору, упакований до сейф-пакету НПУ WAR0042701; використаний аплікатор детектора наркотичних засобів IDT 9000 - General Screening Drugs LOT9053123, який упаковано до сейф-пакету НПУ WAR 0042700, які поміщено до камери зберігання речових доказів ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області (т.2. а.с. 46-47);

-протоколом затримання ОСОБА_8 від 12.10.2023р., згідно якого під час обшуку затриманого ОСОБА_8 , було вилучено мобільний телефон марки «Samsung Duos» в корпусі темно-сірого кольору, в якому встановлена сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 - НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2 - НОМЕР_5 ; паперовий згорток з кристалічною речовиною світлого кольору, з відеозаписом до нього, дослідженим в судовому засіданні (т.2 а.с.54-57);

-постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 12.10.2023р., згідно якої приєднані до кримінального провадження речові докази: мобільний телефон марки «Samsung Duos» в корпусі темно-сірого кольору, в якому встановлена сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 - НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2 - НОМЕР_5 ; паперовий згорток з кристалічною речовиною світлого кольору, який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115454, які поміщено до камери зберігання речових доказів ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області (т.2. а.с. 48-49);

-висновком експерта №СЕ - 19/116-23/18338-НЗПРАП від 02.11.2023р., згідно якого надані на експертизу кристалічна речовина світло-бежевого кольору масою 0, 532 г., яка була поміщена до спеціального пакету НПУ № WAR0042701 (вилучене у ОСОБА_9 ) і суміш кристалічної речовини світло-бежевого кольору та речовини рослинного походження коричневого кольору загальною масою 0, 167 г., що була поміщена до спеціального пакету №ЕХР0115454 (вилучене у ОСОБА_8 ,), містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Кількісний вміст PVP становить відповідно 0,438г. і 0,106г. Встановлено, що надані на дослідження речовини відрізняються за абсолютним вмістом основних компонентів і мікродомішок (т.2 а.с.72-76);

-показаннями свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , допитаних в судовому засідання, які підтвердили всі обставини викладені у протоколах проведення слідчих дій за їх участі у якості понятих.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про кримінальне обвинувачення, всі сумніви щодо події кримінального правопорушення та винуватості особи у його вчиненні тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою необхідно керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачає: "ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Згідно зі ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, зазначеного в обвинувальному акті за фактом незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч.2 ст. 309 КК України (придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, за попередньою змовою групою осіб), оскільки це покращує становище особи, відповідно чинного законодавства.

Таким чином, оцінивши вказані докази з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_8 поза розумним сумнівом доведена саме у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, за попередньою змовою групою осіб, у зв`язку з чим його дії необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до закріпленої в ст. 17 КПК України презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як загальної засади кримінального провадження, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Європейський суд з прав людини у п. 150 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення винуватість.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вирішуючи питання щодо недопустимості письмових доказів через наявність в діях правоохоронних органів ознак провокації ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 271 КПК України, під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 643/10749/14-к, «Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Раманаускас проти Литви», вимагає від судів перевіряти, чи не було у кримінальному правопорушенні підбурювання до його скоєння, оскільки це, на підставі ст. 6 наведеної Конвенції, є недопустимим. Крім того, в цьому ж рішенні зазначено, що підбурювання до скоєння правопорушення має місце у випадку, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений. Крім цього, якщо діяльність негласних агентів усе ж можлива за наявності чітких обмежень та гарантій від зловживань, використання доказів, отриманих унаслідок підбурювання з боку працівників правоохоронних органів не можна виправдати суспільним інтересом, оскільки в такому випадку обвинувачений із самого початку може бути позбавлений права на справедливий судовий розгляд справи».

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 30.01.2024 № 725/1375/19, «підбурювання з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли відповідні працівники цих органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений. Відповідно до усталеної судової практики для встановлення факту провокації злочину визначальним є з`ясування питань: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів. Слід врахувати, що жодна з обставин сама по собі не може бути визначальною для висновку про наявність або відсутність провокації. Лише оцінивши всі фактичні і юридичні аспекти події в сукупності, суди можуть зробити висновок, чи була поведінка агентів такою, що спонукала особу до дій, які та не вчинила б без їх втручання».

Про наявність в діях правоохоронних органів провокації ОСОБА_8 до збуту психотропної речовини свідчать зміст протоколів про хід і результати аудіо-, відеоконтролю розмов та досліджені судом відеозаписи до вказаних протоколів, зокрема фрази закупника, які підтверджують версію подій, викладену ОСОБА_8 .

Крім того, стороною обвинувачення не було надано суду будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів на спростування твердження сторони захисту про те, що саме закупник проявляв ініціативу у придбанні для нього ОСОБА_8 та передачі ним психотропної речовини, здійснюючи першими дії по спонуканню ОСОБА_8 забрати психотропну речовину на спільні кошти.

При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (ч. 4 ст. 17 КПК).

З незрозумілих причин співробітники правоохоронних органів, проявляючи недбалість, проводячи в рамках кримінального провадження негласні слідчі розшукові дії, не встановили особу, в якої ОСОБА_8 придбав психотропну речовину за попередньою змовою з ОСОБА_9 за спільні кошти, хоча навіть в судових дебатах прокурор ОСОБА_4 зазначала про особу, яка збула ОСОБА_8 зазначену психотропну речовину - на ім`я ОСОБА_16 , що підтверджує версію обвинуваченого ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.309 КК України і спростовує висновки досудового розслідування стосовно кваліфікації його дій за ч.2 ст.307 КК України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що співробітники поліції запропонували йому зробити контрольну закупку психотропної речовини. Він поїхав до смт.Доброслав, де взяв закупочні грошові кошти, з ними приїхав на селище Котовського, де біля «Копійки» зустрівся із « ОСОБА_17 » (прізвище обвинуваченого ОСОБА_8 ), передав йому кошти - 1000 грн. (купюрами 500, 200, 200, 100 грн.), які йому надали співробітники поліції на придбання 1 гр. психотропної речовини. ОСОБА_8 сказав почекати його годину-півтори на станції «Східній» на мосту, поки він сходить та принесе йому психотропні речовини. Він почекав, а потім ОСОБА_8 приніс йому «солі», він забрав їх, пішов в сторону с.Красносілка, де його очікували поліцейські, яким він в присутності понятих під відеозапис видав психотропні речовини, які йому надав ОСОБА_8 за отримані грошові кошти, після чого сів на маршрутку та поїхав. Мови про спільне вживання не було, бо він психотропні речовини не вживає взагалі. На питання обвинуваченого, чого він пропонував йому відсипати наркотики, свідок ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_8 дав йому лише пакет, нічого собі не відсипав та вони розійшлися, він пішов у сторону с.Красносілка. Крім того свідок зазначив, що позичив ОСОБА_8 на його потреби власні 100 грн., але про які потреби була мова йому не відомо. Таким чином, він дав ОСОБА_8 1000 грн. на «солі», а 100 грн. позичив. Де ОСОБА_8 взяв психотропні речовини він не знає. Придбав «солі», не для себе, а за завданням співробітників поліції. Один грам психотропної речовини коштував тисячу гривень, скільки потрібно для дози він не знає. На питання головуючого стверджував, що між ним та ОСОБА_8 не було розмови про те, щоб відсипати йому наркотик, не пропонував йому це, він взяв пакет та пішов.

Разом із тим, показання свідка ОСОБА_9 є непослідовними, не відповідають відеозапису за наслідком дослідження в судовому засіданні протоколів про хід і результати аудіо-, відеоконтролю, з яких вбачається, що саме ОСОБА_9 був ініціатором спільного придбання психотропної речовини, позичив ОСОБА_8 частину грошових коштів для придбання дози, яка призначалася ОСОБА_18 для його особистого вживання, після отримання від ОСОБА_8 ZIP-пакету саме ОСОБА_9 поцікавився в ОСОБА_8 чи «все рівно» (тобто чи взяв він собі) і сказав «погнали розкуримся» (тобто пропонував разом вжити), що в свою чергу підтверджує доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , про наявність спільного умислу на придбання психотропної речовини без мети збуту для сумісного вживання.

Доводи прокурора ОСОБА_4 про відсутність факту обопільного вживання психотропних речовин спростовуються відеозаписом НСРД, на якому свідок ОСОБА_9 неодноразово пропонує обвинуваченому спільно вжити психотропну речовину, розуміючи при цьому, що дану психотропну речовину, йому потрібно видати співробітникам поліції, оскільки проводиться відповідна операція, що в свою чергу доводить те, що дії співробітників правоохоронних органів були направлені на провакаційне викриття ОСОБА_8 у збуті психотропної речовини, хоча вони повинні були затримати дійсну особу, у якої ОСОБА_8 придбав вказану психотропну речовину на прохання свідка ОСОБА_9 і цього умисно не зробили. Зазначені вище обставини виключають можливість спільного вживання.

Доводи прокурора ОСОБА_4 про те, що обвинувачений взяв собі більшу частку психотропної речовини, що, на її думку, може свідчити про намір отримати вигоду за рахунок інших учасників, нерівноправний підхід до використання спільних ресурсів, порушення домовленостей, суд визнає недоречними, оскільки органом досудового розслідування не було встановлено даних обставин, а суд позбавлений можливості самостійно встановити частку, яку придбав ОСОБА_8 для власного вживання.

Твердження прокурора ОСОБА_4 про те, що грошові кошти для придбання психотропних речовин вкладені не в рівних частинах, а обвинуваченому було позичено лише 100 грн., отримана доза розподілена між ними нерівномірно та без попередніх домовленостей, обвинувачений забрав собі значно більшу частину психотропних речовин, не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_8 , встановлену судом.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.

Також з роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», слідує, що «під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК), а також прекурсорів (частина 2 статті 311 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам "Про наркотичні засоби ..." та "Про заходи протидії незаконному обігу..." (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Обопільне введення ін`єкцій наркотичного засобу, психотропної речовини чи їх аналогу особами, які їх придбали за спільні кошти, збуту не утворюють».

У зв`язку з викладеним, можна зробити логічний висновок, що не утворює збуту факт придбання декількома особами за спільні кошти наркотичних засобів та психотропних речовин з метою спільного вживання.

Показання обвинуваченого не спростовані достатніми належними та допустимими доказами та мають тлумачитися на користь обвинуваченого в частині недоведення його вини у придбанні та зберіганні психотропної речовини саме з метою збуту поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України, за незаконного придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винуватого.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_8 , те, що він раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання, скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких, відповідно до ст.12 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до положень ст.66 КК України, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

В судових дебатах прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 просила визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити покарання у виді 7 років та 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 просив суд перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ст.309 КК України та суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що підтверджує свої покази, надані в судовому засіданні, просив врахувати їх та перекваліфікувати його дії на ст.309 КК України, вважає себе винним у цьому, однак свою вину за ст.307 КК України не визнає.

Разом із тим, з урахуванням конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, про необхідність обрання ОСОБА_8 міри покарання у виді позбавлення волі. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Застосування покарання з іспитовим строком, на думку суду, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, за своїм видом буде явно несправедливим та таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України.

Відповідно практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Обвинувачений був затриманий 12.10.2023р., надалі ухвалою слідчого судді та в подальшому ухвалою Комінтернівського райсуду Одеської області останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і більше на волі він не знаходився.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на викладене, строк попереднього ув`язнення рахується з моменту затримання особи, якщо таке мало місце до набрання вироком законної сили.

У зв`язку із чим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з моменту фактичного затримання - з 12.10.2023 року, по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із цим, необхідно скасувати арешт на майно, накладений:

- відповідно до ухвал слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.10.2023р., а саме на мобільний телефон марки «Samsung Duos» в корпусі темно-сірого кольору, в якому встановлена сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 - НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_3 , який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115451; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2 - НОМЕР_5 , який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115452; паперовий згорток з кристалічною речовиною світлого кольору, який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115454; прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною світлого кольору, яку упаковано до сейф-пакету НПУ WAR0042701; використаний аплікатор детектора наркотичних речовин IDT 9000 - General Screening Drugs LOT9053123, який упаковано до сейф-пакету НПУ WAR 0042700.

Речові докази, а саме: прозорий зіп-пакет із кристалічною речовиною світлого кольору, упакований до сейф-пакету НПУ WAR0042701; використаний аплікатор детектора наркотичних засобів IDT 9000 - General Screening Drugs LOT9053123, який упаковано до сейф-пакету НПУ WAR 0042700; паперовий згорток з кристалічною речовиною світлого кольору, який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115454, які поміщені до камери зберігання речових доказів ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області - необхідно знищити; мобільний телефон марки «Samsung Duos» в корпусі темно-сірого кольору, в якому встановлена сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 - НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_3 , який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115451; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2 - НОМЕР_5 , який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115452 - необхідно повернути ОСОБА_8 .

Прокурором надано в судовому засіданні акти на підтвердження витрат по справі на залучення експертів з проведення криміналістичних експертиз, які відповідно до ст.124 КПК України підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.100, 174, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з моменту фактичного затримання - з 12.10.2023 року, по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Скасувати арешт на майно, накладений:

- відповідно до ухвал слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.10.2023р., а саме на мобільний телефон марки «Samsung Duos» в корпусі темно-сірого кольору, в якому встановлена сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 - НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_3 , який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115451; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2 - НОМЕР_5 , який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115452; паперовий згорток з кристалічною речовиною світлого кольору, який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115454; прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною світлого кольору, яку упаковано до сейф-пакету НПУ WAR0042701; використаний аплікатор детектора наркотичних речовин IDT 9000 - General Screening Drugs LOT9053123, який упаковано до сейф-пакету НПУ WAR 0042700.

Речові докази, а саме: прозорий зіп-пакет із кристалічною речовиною світлого кольору, упакований до сейф-пакету НПУ WAR0042701; використаний аплікатор детектора наркотичних засобів IDT 9000 - General Screening Drugs LOT9053123, який упаковано до сейф-пакету НПУ WAR 0042700; паперовий згорток з кристалічною речовиною світлого кольору, який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115454, які поміщені до камери зберігання речових доказів ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області - знищити; мобільний телефон марки «Samsung Duos» в корпусі темно-сірого кольору, в якому встановлена сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 - НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_3 , який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115451; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1 - НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2 - НОМЕР_5 , який упаковано та опечатано до сейф пакету НПУ ЕХР0115452 - повернути ОСОБА_8 .

Стягнути із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , процесуальні витрати на залучення експертів з проведення криміналістичних експертиз в сумі 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн. на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1