Справа № 760/8570/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 10.01.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тальянки Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого електриком в КП «Керуюча компанія Шевченківського району», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , 10 січня 2020 року, приблизно о 07 годині 35 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 , рухався в межах другої (крайньої лівої) смуги проїзної частини бульвару В.Гавела у м. Києві зі сторони вул. Качалова у напрямку вул. М.Донця, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід».

У цей час, попереду автомобіля марки «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 , в правій смузі попутного напрямку руху, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом, зупинився невстановлений слідством автомобіль, з метою надання можливості пішоходу ОСОБА_9 перетнути проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу.

Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та 18.4 Правил дорожнього руху України:

п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 18.4: якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, і можуть продовжити (відновити) рух, лише переконавшись, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по лівій смузі проїзної частини бульвару ОСОБА_10 , відволікся від керування транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», який він заздалегідь мав об`єктивну можливість виявити попереду себе, маючи змогу спостерігати, як невстановлений в ході слідства автомобіль зупинився перед пішохідним переходом в крайній правій смузі попутного напрямку руху, та усвідомити, що на пішохідному переході перебувають пішоходи, будучи зобов`язаним зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, проявив неуважність, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований навпроти буд. 30 по бульв. В.Гавела у м. Києві, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалась справа наліво відносно руху автомобіля марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, від яких вона померла під час надання медичної допомоги у автомобілі швидкої медичної допомоги.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця на правій молочній залозі на внутрішньому нижньому квадраті, із садном на його фоні; крововилив в підшкірно жировій клітковині грудей справа в проекції 4-го міжребер`я, між білягрудинною та середньоключичною лініями (в проекції вище вказаного синця) на правій молочній залозі, із кишеньоподібним відшаруванням на його фоні; перелом 4-го ребра справа між білягрудинною та середньоключичною лініями; забої: на передній стінці правого вушка серця, частково охоплюючи основу серця; на передній стінці правого шлуночка серця на межі з перетинкою в середній третині; на між шлуночковій перегородці, на межі з передньою стіною лівого шлуночка серця в нижній частині в проекції правої вінцевої артерії; крововиливи на передній і задній поверхнях нижньої частки правої легені в ділянці кореня, а також на задній поверхні нижньої частки лівої легені в ділянці кореня; (ознака струсу тіла); синець на внутрішній поверхні правого ліктя; крововилив в капсулі правого плечового суглобу по зовнішній поверхні; перелом правої лопатки; синець в надлобковій ділянці справа; крововилив в брижі низхідного відділу ободової кишки, а також у жировій капсулі правої нирки; синці: на внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині; на внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині; на внутрішній поверхні правої гомілки у нижній третині; садна : на передній поверхні правого стегна в нижній третині, на передній поверхні лівого коліна; крововиливи в підшкірно-жирову клітковину: на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, на висоті 82 см від підошовної поверхні стоп; на передній поверхні лівого коліна; на правій нозі охоплюючи верхню третину гомілки та частково коліно по внутрішній і частково задній поверхням, на висоті 36 см. Від підошовної поверхні стоп, з кишеньоподібним відшаруванням по внутрішній поверхні гомілки; на правій гомілці в нижній третині, охоплюючи внутрішню та частково задню поверхню, на висоті 13 см. Від підошовної поверхні стоп, з кишеньоподібним відшаруванням на внутрішній поверхні гомілки; перелом грудини в 3-му міжребер`ї; перелом мечоподібного відростка грудини у основи, перелом 1-го ребра по білягрудинній лінії справа; переломи 2-го 6-го ребер по середньоключичній лінії справа; переломи 2-6 ребер по середньо-ключичній лінії зліва.

Смерть ОСОБА_9 настала від закритої травми грудей, з ушкодженням кісток (ребра та лопатки) і внутрішніх органів (серця, легень) та розвитком шоку, малокрів`я внутрішніх органів; ознаки респіраторного дистрес-синдрому, шунтування кровотоку в нирках, набряк-набухання головного мозку.

Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою.

Порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_9 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та суду повідомив, що 10 січня 2020 року рано вранці їхав на роботу власним автомобілем «Volkswagen Golf». Оскільки було дуже рано, то на вулиці було ще темно, погода також була погана. По напрямку руху його автомобіля стояв інший автомобіль із за якого, несподівано для обвинуваченого, на дорогу вибігла жінка. Оскільки це відбулося дуже швидко, то він не встиг зреагувати та здійснив на неї наїзд.

Після вчинення ДТП обвинувачений відразу зупинився та вийшов до цієї жінки. Люди викликали швидку допомогу, автомобіль якої приїхав на місце та забрав жінку. Пізніше він дізнався, що вона померла.

Обвинувачений вказав, що він щиро кається у вчиненому, багато переживає внаслідок цієї трагедії, просив вибачення у потерпілих та частково добровільно відшкодував їм матеріальну та моральну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 , що є сином загиблої ОСОБА_9 суду повідомив, що дізнався про смерть матері внаслідок телефонного дзвінка від поліцейських. Поліцейські йому повідомили про ДТП та сказали, щоб він приїзджав. Коли він приїхав на місце, в нього, як він зазначив, сталася «істерика», а тому далі він нічого не пам`ятає. Потерпілий вказав, що його мати не могла вибігти на дорогу, оскільки в неї був поганий зір і вона боялася машин.

Також потерпілий повідомив суд, що обвинувачений йому виплатив грошову компенсацію в розмірі 3000 доларів США та 45000 грн. Вказав, що таким чином матеріальна шкода йому відшкодована повністю.

Крім того, вказав, що отримав 63909,75 грн. та ще 3000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Потерпілий повідомив, що у його матері було двоє батьків, від яких вони довгий час приховували факт її смерті. Коли бабушка дізналась, що її донька померла, то внаслідок цього в неї стався інсульт і вона померла. Від матері залишився будинок, який почав псуватися і тому прийшлося його продати, продали його в шість разів дешевше.

З похорон матері його забрали в реанімацію. У потерпілого був стрес, внаслідок якого він лікувався антидепресантами. Але це йому не допомогло, в нього почалися панічні атаки та стався інсульт. ОСОБА_11 перед ним не вибачився.

Потерпіла ОСОБА_6 про обставини дорожньо-транспортної пригоди суду не змогла нічого повідомити, лише зазначила, що вона отримала моральну травму внаслідок даної події. Потерпіла зазначила, що в неї також був стрес внаслідок втрати матері та суїцидальні наміри. Цілий місяць вона на їла, внаслідок чого схудла на 10 кг. та в неї з`явилися алергічні реакції на будь-який стрес. Вказала, що отримала від обвинуваченого 59250 грн. та ще 3000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться також і іншими доказами, зокрема:

- Висновком експерта №12-1/807 від 18.03.2020 року, виходячи із змісту якого в дорожній ситуації з технічної точки зору:

1) водій автомобіля «Volkswagen - Golf» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами пункту 18.4 Правил дорожнього руху України;

2) при заданих параметрах руху водій автомобіля «Volkswagen - Golf» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 з моменту зупинки попутного транспортного засобу перед нерегульованим пішохідним переходом та виходу пішохода на проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 , шляхом застосування екстреного гальмування і тим самим мав технічну можливість виконати вимоги пункту 18.4 ПДР України;

3) в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Volkswagen - Golf» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , експертом з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.4 Правил дорожнього руху України;

4) причиною виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Volkswagen - Golf» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 вимогам пункту 18.4 ПДР України;

- Висновком експерта №011-138-2020 виходячи із змісту якого, при проведенні судово - медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , виявлено:

а) синець на правій молочній залозі на внутрішньому нижньому квадранті, із садном на його фоні крововилив в підшкірно-жирові клітковині грудей справа в проекції 4-го міжребер?я, між білягрудинною та середньоключичною лініями (в проекції вищевказаного синця) на правій молочній залозі, із кишеньоподібним відшаруванням на його фоні; перелом 4-го ребра справа між білягрудинною та середньоключичною лініями; забої: на передній стінці правого вушка серця, частково охоплюючи основу серця; на передній стінці правого шлуночка серця на межі з перетинкою в середній третині; на міжшлуночковій перегородці, на межі з передньою стіною лівого шлуночка серця в нижній частині в проекції правої вінцевої артерії; крововиливи на передній і задній поверхням нижньої частки правої легені в ділянці кореня, а також на задній поверхні нижньої частки лівої легені в ділянці кореня; (ознака струсу тіла).

б) синець на внутрішній поверхні правого ліктя; крововилив в капсулі правого плечового суглобу по зовнішній поверхні; перелом правої лопатки.

в) синець в надлобковій ділянці справа; крововилив в брижі низхідного відділу ободової кишки, а також в жировій капсулі правої нирки.

г) синці: на внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині; на внутрішній поверхні правої гомілки в верхній третині; на внутрішній поверхні правої гомілки в нижній третині; садна: на передній поверхні правого стегна в нижній третині, на передній поверхні лівого коліна; крововиливи в підшкірно-жирову клітковину: на зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині, на висоті 82 см від підошовної поверхні стоп; на передній поверхні лівого коліна; на правій нозі охоплюючи верхню третину гомілки та частково коліно по внутрішній і частково задній поверхням, на висоті 36 см від підошовної поверхні стоп, з кишеньоподібним відшаруванням по внутрішній поверхні гомілки; на правій гомілці в нижній третині, охоплюючи внутрішню та частково задню поверхні, на висоті 13 см від підошовної поверхні стоп, з кишеньоподібним відшаруванням на внутрішній поверхні гомілки.

д) перелом грудини в 3-му міжребер?ї; перелом мечоподібного відростка грудини у основи, перелом 1-го ребра по біля грудинній лінії справа, переломи 2-6 ребер по середньо ключичній лінії справа, переломи 2-6 ребер по середньоключичній лінії зліва

Смерть ОСОБА_9 , настала від закритої травми грудей, з ушкодженням кісток (ребра та лопатки) і внутрішніх органів (серця, легень) та розвитком шоку, на що вказує зазначене в пункті 1.А)-Г), малокров`я внутрішніх органів; ознаки респіраторного дистрес - синдрому шунтування кровотоку в нирках, набряк-набухання головного мозку.

Ушкодження зазначені в пункті 1.А)-Г), об?єднані одним механізмом травми (автомобільною травмою), виникли в короткий проміжок часу, тому окремо їх оцінювати не має сенсу. Вони мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя - закрита травма грудей, з ушкодженням кісток і внутрішніх органів, та розвитком шоку) і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті потерпілої.

Враховуючи характер виявлених ушкоджень, їх об?єм, розташування, ознаки струсу тіла, які представлені крововиливами в коренях обох легень, а також характер і розташування пошкоджень на одязі, дані зазначені в постанові, вважаю, що виявлені ушкодження зазначені в пункті 1.А)-П), виникли в строк зазначений постанові, від дії тупих предметів, по механізму удару, струсу та ковзання, при автомобільній травмі - зіткнення рухомого легкового автомобіля з пішоходом.

Характер і розташування ушкоджень на нижніх кінцівках, вказують, що первинний контакт виступаючих частин автомобіля з потерпілою стався на рівні гомілок. Це свідчить про те, що в момент співудару потерпіла знаходилась в вертикальному чи приближеному до нього положенні, ймовірно в стані динаміки, і була звернута лівою бічною і дещо задньою поверхнею тіла по відношенню до виступаючих частин автомобіля.

Враховуючи характер та морфологію ушкоджень зазначених в пункті 1.Д), а також дані супровідного листа, слід вважати що виникли вони від дії тупого предмету, внаслідок реанімаційних дій (під час настання смерті).

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 , спиртів, наркотичних та медикаментозних речовин не виявлено. Це свідчить про те, що на момент спричинення тілесних ушкоджень потерпіла не була в стані алкогольного, наркотичного чи психотропного сп`яніння;

- Висновком експерта №12-1/148 від 06.02.2020 року за результатами судової авто технічної експертизи встановлено, що на момент огляду «Volkswagen - Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходилась в працездатному стані;

Враховуючи все вищезазначене, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_8 поза розумним сумнівом, а тому прийшов до висновку, що ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, а тому вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 міри та виду покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що обвинувачений раніше не судимий, не притягався до адміністративної відповідальності у сфері дорожнього руху, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, добровільно повністю відшкодував потерпілим заподіяну матеріальну та частково моральну шкоду.

Разом з тим, як випливає з матеріалів кримінального провадження Київський апеляційний суд ухвалою від 03 серпня 2021 скасував вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2020 щодо ОСОБА_8 , за яким останнього було засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням - іспитовим строком на 3 (три) роки і призначив новий розгляд у суді першої інстанції. Указаний вирок було скасовано на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Висновків суду апеляційної інстанції про м`якість призначеного покарання зазначена ухвала не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 416 Кримінального процесуального кодексу України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Установлені апеляційним судом обставини, які стали підставою для скасування вироку першої інстанції в розумінні положень ст. 416 КПК, виключали за наслідками нового розгляду в суді першої інстанції призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання за обвинуваченням, обсяг якого не збільшився.

Виходячи із правової позиції, що висловлена Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного суду в Постанові від 2 грудня 2019 р. (справа № 664/425/16-к), при обранні заходу примусу суд зобов`язаний дотримуватись установлених кримінальним процесуальним законом обмежень, серед яких закріплений у ч. 2 ст. 416 КПК принцип недопустимості погіршення правового становища обвинуваченого без процесуального приводу після скасування вироку судом апеляційної інстанції. У цьому разі при новому судовому розгляді допускається призначення більш суворого покарання, ніж було обрано за попереднім вироком, лише за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю посилення заходу примусу.

Таку саму правову позицію стосовно застосування положень ст. 75 Кримінального кодексу України висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду і в іншому провадженні (справа № 444/2200/15-к), вказавши в Постанові від 07 грудня 2020 р., що незастосування судом першої інстанції при повторному розгляді кримінального провадження раніше застосованих положень про звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, якщо вирок суду першої інстанції не був скасований за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, є порушенням вимог ч. 2 ст. 416 КПК у її взаємозв`язку зі ст. 421 КПК.

Таким чином, незважаючи на позиції потерпілих та їх представників, що наполягали на реальному позбавленні волі із застосуванням додаткового покарання, суд не має можливості застосувати його в силу положень ч. 2 ст. 416 КПК та вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбуття основного покарання з випробуванням - іспитовим строком на 3 (три) роки.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 17972 грн. на користь ОСОБА_5 , а також моральної шкоди в сумі 1200000 грн. кожному з потерпілих.

В судовому засіданні потерпілі підтримали свій позов частково, вказавши, що обвинувачений повністю відшкодував суму витрат на відшкодування матеріальної шкоди, тому не наполягали на задоволенні позову в цій частині, однак вказали, що наполягають на відшкодуванні моральної шкоди в заявлених розмірах.

Обвинувачений ОСОБА_8 цивільний позов визнав частково в сумі 100000 грн. на кожного потерпілого (цивільного позивача), вказавши, що він дійсно винен в ДТП, погоджується, що своїми діями завдав моральної шкоди потерпілим, але внаслідок невеликих своїх доходів, про що подав суду відповідну довідку, не має фізичної можливості сплатити 2400000 грн. відшкодування потерпілим, оскільки така сума є непомірною для нього.

Вирішуючи питання цивільного позову, суд дослідив надані до цивільного позову докази, зокрема, копії: трудової книжки ОСОБА_9 , довідку про її дохід, копію паспорту та картки фізичної особи, свідоцтва про народження ОСОБА_5 , паспорту ОСОБА_6 , свідоцтва про її шлюб, лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_9 , довідки про причину смерті, свідоцтва про смерть ОСОБА_9 , витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, договору-замовлення на організацію проведення поховання, чеку про витрати, консультативні висновки психолога (Т.1, а.с 43-58, 135-144).

В матеріалах справи також наявна розписка потерпілого ОСОБА_5 про те, що він отримав від обвинуваченого відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3500 доларів США та 45000 грн. Претензій матеріального характеру не має. Така сама розписка наявна і від потерпілої ОСОБА_12 (Т.1, а.с. 154-155).

Крім того, в матеріалах справи наявні розписки від потерпілих про отримання від обвинуваченого в якості відшкодування моральної шкоди 10000 грн. (потерпілий ОСОБА_5 ) та 5000 грн. (потерпіла ОСОБА_6 ), а також чеки про сплату сум по 3000 грн. кожному потерпілому обвинуваченим ОСОБА_8 (Т. 2 а.с.24, 25)

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що матеріальна шкода йому відшкодована повністю, а в якості відшкодування моральної шкоди він отримав від обвинуваченого 63909,75 грн. та ще 3000 грн., тобто всього 66909,75 грн.

Потерпіла ОСОБА_6 також вказала, що матеріальних претензій до потерпілого не має, а в якості відшкодування моральної шкоди вона отримала від обвинуваченого 59250 грн. та ще 3000 грн., тобто всього 62250 грн.

Дані суми підтверджуються всіма учасниками судового розгляду, а тому не викликають сумніву у суду. Відповідні докази у виді розписок та квитанцій про сплату також додані до матеріалів справи.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зокрема, моральна шкода, відповідно до ст. 1167 ЦК України, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.

Як убачається зі справи, розглядаючи цивільні позови потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди, суд погоджується із доводами потерпілих, що їм, як дітям загиблої були спричинені моральні та душевні страждання, а тому моральна шкода підлягає відшкодуванню обвинуваченим, враховуючи вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань, які потерпілі зазнали внаслідок смерті свого рідного.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.

Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань, які позивачі зазнали внаслідок смерті свого рідного, характер та тривалість їх немайнових втрат, які зруйнувала нормальні життєві зв`язки, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.

Розмір відшкодування моральної шкоди тісно пов`язаний з обставинами справи, з самою особою, оскільки різні протиправні дії призводять до неоднакових наслідків емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхніх фізичних та психологічних особливостей тощо.

Обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан потерпілого, можуть бути: неможливість продовжувати активне суспільне життя, втрата певних навичок та здібностей, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, втрата роботи, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи із зазначеного, суд встановив, що потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як дітям загиблого були спричинені моральні страждання, а також душевні страждання. Даний факт, крім показань безпосередньо самих потерпілих підтверджується також і дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі і даними консультативних висновків психологів.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд не піддає сумніву той факт, що потерпілим внаслідок незаконних дій обвинуваченого була завдана моральна шкода, разом з тим констатує, що жодних належних та допустимих доказів, що б обґрунтовували її розмір суду не надано.

Тому суд, з врахуванням добровільного часткового відшкодування моральної шкоди позивачам, вважає можливим зменшити розмір, який просять стягнути з відповідача обвинуваченого на відшкодування моральної шкоди, і за таких обставин визначити суму завданої моральної шкоди в розмірі по 100000 грн., кожному позивачу задовольнивши, таким чином, вимоги позивачів - частково, а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів слід покласти на обвинуваченого.

Доля речових доказів визначається ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: автомобіль «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання представнику власника - залишити у власності ОСОБА_8

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в розмірі 1 570 гривень 10 копійок.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 100 000 (сто тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 100 000 (сто тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1