Справа № 585/213/24
Номер провадження 1-в/585/3/25
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

25 березня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання в Державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)»,

про звільнення від відбування покарання за хворобою,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 до суду з клопотанням, в якому просить звільнити його від відбування покарання за хворобою, оскільки у нього погіршився стан здоров`я по хворобах, на які він хворіє.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання і просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, вважав за необхідне направити ОСОБА_4 на проведення ЛКК.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки хвороби, на які хворіє засуджений ОСОБА_4 не підпадають під Перелік хвороб, які є підставою про звільнення від подальшого відбування покарання. Також не вважає за доцільне повторне направлення засудженого до медустанови та проведення ЛКК, оскільки таке направлення вже застосовувалось.

Допитаний у судовому засіданні в.о. начальника медичної частини ДУ «Роменська ВК (№ 56)», лікар загальної практики сімейної медицини ОСОБА_6 , пояснив, що згідно останнього епікризу виписки з багатопрофільної лікарні, де знаходився на лікуванні засуджений ОСОБА_4 , діагноз, який там установлений, не підпадає під можливість звільнитися по Акту за станом здоров`я. Діагноз - дисцикуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ступню. Але для того, щоб названий діагноз підпадав під Перелік, самого діагнозу не достатньо, треба щоб були ускладнення, чітко прописані в Переліку хвороб, по яким можливе дострокове звільнення від відбування покарання. Повинні бути такі ускладнення, як виражені парези, паралічі кінцівок, які приводять до суттєвого порушення ходи і пересування хворого. У ОСОБА_4 вказаних ознак немає. Висновку ЛКК в медичній частині ВК № 56 немає. Він (лікар) направляв хворого ОСОБА_4 до БПЛ №100 с. Темнівка і там проводиться ЛКК, на основі ЛКК виставляється діагноз. Висновок ЛКК йому не написали, був лише написаний діагноз. Він звірив діагноз, діагноз не співпадає з Переліком. Якби діагноз співпадав, то відразу б сам ініціював звернення про звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою. Він у направленні зазначав про необхідність надання висновку ЛКК, проте в даному випадку йому не відомо, чи був він зроблений, в ОСОБА_7 не написано чи проводилась ЛКК, лише зазначений діагноз.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі (а.ос.с.35-36).

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2022 року набрав законної сили 06 жовтня 2022 року, що стверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (а.ос.с.37).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України, відмовлено (а.ос.с.82).

Відповідно ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Статтею 152 КВК України передбачено, що підставами звільнення від відбування покарання є, крім іншого, хвороба.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 (зі змінами та доповненнями) факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання, і ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767.

Суд враховує, той факт, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на темі не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно довідки ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)» ОСОБА_4 станом на 25.01.2024 року відбув 1 рік 9 місяців 1 день позбавлення волі, не відбув 5 років 2 місяці 29 днів позбавлення волі (а.с.17).

Відповідно медичної довідки завідувача МЧ № 56 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Сумській області ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_4 перебуває у лікаря загальної практики - сімейної медицини. Захворювання засудженого не підпадають під Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання (а.с.36).

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_4 встановлено повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): стійкі наслідки перенесеного ішемічного інсульту (25.05.2023) в басейні лівої СМА з помірним правобічним геміпарезом, елементами сенсорно-моторної афазії з регресом неврологічної симптоматики до правобічної пірамідної недостатності. Дисциркуляторна змішана (гіпертоніко-атеросклеротична, токсична) енцефалопатія ІІІ ст. з лікворно-венозной гіпертензієй, помірно виражений вестибуло-анаксичний, астенічний, цефалічний, підкорковий синдроми. Когнітивні та мнестичні порушення. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ризик 3 СН 0 ст. Ангіопатія сітківкок обох очей.

З виписки також вбачається, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні у МЧ № 56 з 26.05.2023 р. по 30.05.2023 року, у БПЛ № 100 с. Темнівка з 12.10.2023 року по 26.10.2023 року, в БПЛ № 81 з 15.05.2024 року по 25.05.2024 року, в ТБПЛ № 100 з 16.08.2024 року по 30.08.2024 року, з ТБПЛ № 100 з 1.10.2024 року по 29.10.2024 року.

02.12.20254 року - довідка до акта МСЕК: призначена ІІІ (третя) група інвалідності з ураженням ОРА. Причина інвалідності - загальне захворювання (а.с.98-99).

У судовому засіданні не встановлено фактів ненадання чи неналежного надання медичної допомоги (лікування) засудженому ОСОБА_4 , відсутні підтверджуючі дані про те, що медично-лікувальний заклад виправної установи позбавлений можливості чи ухиляється проводити медогляд особи або надавати необхідне, відповідно до вказаних у висновку захворювань, медичне лікування ОСОБА_4 .

Натомість з матеріалів справи вбачається, що засудженому ОСОБА_4 неодноразово проводилося медичне обстеження та лікування.

Згідно з практикою Європейського Суду, порушення статті 3 Конвенції не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи. Таке порушення може бути в зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги (рішення від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України", N 72286/01, пункти 104 - 106) проти Сполученого королівства №27229/95, пункти 110-115). Стаття 3 Конвенції не зазначає про обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу (рішення від 11 липня 2006 року у справі "Рівьєр проти Франції", N 33834/03, пункт 62).

З матеріалів справи також не вбачається, що наявні у засудженого захворювання перешкоджають відбуванню ним покарання, що подальше відбування покарання загрожує життю особи, або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

До тяжких хвороб відносяться хвороби, зазначені в додатку 13 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767 та наказом «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів № 1517/5/503 від 10.05.2017 року.

Захворювання ОСОБА_4 не підпадають під Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, наведеного у додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767.

Тобто, у даному випадку не встановлено фактів наявності у засудженого ОСОБА_4 саме такої хвороби, яка зазначена у вище згаданому Переліку захворювань, і яка б перешкоджала відбуванню покарання.

Висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд ОСОБА_4 щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за формою, наведеною в додатку 14 до вищенаведеного Порядку, суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із хворобою є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 84, 92-95 КК України , ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

СУД П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за станом здоров`я, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення повного тексту ухвали, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 26.03.2025 року об 11 год. 00 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1