УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 Справа №607/748/16-к Провадження №1-кп/607/586/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0003236 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, безробітної, вдови, на утриманні 1 малолітня дитина, в силу ст.89 КК України такої, що раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 4 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у наступному.

Так, 14.09.2015 року близько 15:00 год. в обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала у приміщенні квартири, що в АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть поміченими сторонніми особами, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрала належну ОСОБА_6 банківську картку «Райффайзен Банк Аваль», з якої за допомогою банкомату та пін-коду картки, який був при ній, того ж дня, перебуваючи на проспекті С.Бендери, 72, у м.Тернополі, таємно викрала грошові кошти в сумі 1 000 грн., після чого із викраденим майном місце вчинення даного кримінального правопорушення покинула, чим спричинила вищенаведеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 000 грн.

Також, в обвинуваченої ОСОБА_3 , яка 27.04.2017 року близько 18:00 год. перебувала біля будинку на АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він тоді ж і там же, переконавшись у тому, що її дії не будуть поміченими сторонніми особами, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу із лівого вуха ОСОБА_7 , під приводом нібито у неї розстебнулася сережка, з метою застебнути її, таємно, повторно, викрала золоту сережку, вагою 1, 48 г, вартістю 912, 23 грн., після чого із викраденим майном місце вчинення даного кримінального правопорушення покинула, чим спричинила вищенаведеній потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Зважаючи на наведене, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із його декриміналізацією в цій частині.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думки сторони захисту, які, кожен окремо, не заперечили щодо задоволення даного клопотання, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що клопотання слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), положеннями якої передбачено, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0, 5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувачення вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинила 14.09.2015 року та 27.04.2017 року.

Станом на 01 січня 2015 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1218 грн., а на 01 січня 2017 року 1600 грн. (як і розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність).

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна становить 1000 грн. та 912, 23 грн., тобто, ці суми є меншими за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження №0003236 в частині за ознаками вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України (епізод від 27 квітня 2017 року) слід закрити через те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь.

На підставі наведеного, керуючись ст.5 КК України, п.4-1 ч.2 ст.284, ч.2 ст.376, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395, ст.479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити кримінальне провадження №0003236 в частині за ознаками вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України (епізод від 27 квітня 2017 року) у зв`язку із втратою чинністю законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1