Справа 688/2150/24
№ 1-кп/688/174/24
Вирок

Іменем України

19 грудня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0000923 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_4

09 вересня 2022 року близько 20 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «TOYOTA», моделі «4Runner», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , рухаючись ним по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка Хмельницької області зі сторони вул. Пліщинська в напрямку вул. Генерала ІІІухевича, не маючи достатніх навичок в керуванні транспортними засобами, оскільки право керування транспортними засобами категорії «В» отримав 19.05.2022, грубо нехтуючи вимогами п.п. 1.5, 2.3 (б), 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12.6 (б), 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила), зокрема: рухаючись в лівій смузі руху без наявності перешкод в правій, зі швидкістю 120 км/год, при максимально дозволеній в населеному пункті 50 км/год, а також максимально дозволеній 70 км/год для водіїв зі стажем до 2 років, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, маючи реальну можливість виявити небезпеку у виді виїзду з другорядної дороги автомобіля та реальну можливість уникнути ДТП при умові виконання вимог п.п. 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12. 6 (б), 12,9 (б) Правил, відповідним чином не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не повертаючись на праву смугу руху, здійснив маневр ліворуч та, виїхавши на зустрічну смугу руху, на перехресті із вул. Пяскорського, яке знаходиться навпроти магазину «Гарант», що розташований по вул. Старокостянтинівське шосе, 18 в м. Шепетівка, допустив перехресне попутне зіткнення правою передньою кутовою частиною керованого ним автомобіля марки «TOYOTA» моделі «4Runner», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою бічною частиною автомобіля марки «OPEL» моделі «СОМВО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який, не передбачаючи, що ОСОБА_4 допустить грубе порушення вищевказаних вимог Правил, а тому, коли той перебував на відстані не менше 133 метра від місця наїзду, виїхав із другорядної дороги вул. Героїв Чорнобиля на головну дорогу вул. Старокостянтинівське шосе, а в подальшому, змінив напрямок руху та фактично в момент зіткнення, завершував маневр ліворуч на вул. Пяскорського.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12.6 (б), 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила), які вимагають: п. 1.5. - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 11.1 - кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними; п. 11.2 - на дорогах, які мають дві або більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом; п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год; п. 12.6 (б) поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 дозволяється рух транспортним засобам, якими керують водії зі стажем до 2 років, зі швидкістю - не більше 70 км/год; п. 12.9 б) - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та грубого порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля марки «TOYOTA» моделі «4Runner» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітня ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому тіла правої ключиці зі зміщенням уламків, яке відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке не було небезпечним для життя в момент заподіяння та в клінічному перебігу, але спричинило тривалий розлад здоров`я, а також струсу головного мозку, забійної рани м`яких тканин лобної ділянки голови справа, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Пасажир автомобіля марки «TOYOTA» моделі «4Runner», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми шийного відділу хребта із компресійним багатоуламковим переломом тіла шостого шийного хребця та поширенням кісткових фрагментів у вертебральний канал зі здавленням спинного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в момент заподіяння та в клінічному перебігу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Водій автомобіля марки «OPEL» моделі «СОМВО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої закритої травми грудної клітки із переломами 4, 5, 6 ребер лівої половини грудної клітки та крововиливом в оточуючі м`язи, із забоєм лівої легені у вигляді ушкодження вісцеральної, парієнтальної плеври та тканини лівої легені, лівобічним гемопневмотораксом, синцем на задньо-бічній поверхні лівої половини грудної клітки, внутрішньочерепної травми із крововиливами під м`яку мозкову оболонку головного мозку та точковими крововиливами у речовину підкіркової ділянки головного мозку, крововиливом у м`які покрови лівої скроневої ділянки голови, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку що призвели до смерті, а також двокісточкового перелому лівої гомілки (зовнішньої та внутрішньої кісточок) із крововиливами в оточуючі м`які тканини, синця на тильній поверхні лівої стопи з переходом на ліву гомілку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вищевказані грубі порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки «ТОYОТА» моделі моделі «4Runner», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, потерпілій ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а також спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

2. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю. Суду дав показання, що право керування транспортними засобами категорії «В» отримав 19.05.2022. Ввечері 09 вересня 2022 року взяв автомобіль марки «TOYOTA», моделі «4Runner», який належить його батькові ОСОБА_9 , щоб покататися по м. Шепетівка. Запросив своїх знайомих неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Рухаючись з перевищенням швидкості близько 120 км/год по головній дорозі по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка зі сторони вул. Пліщинська в напрямку вул. Генерала ІІІухевича, побачив автомобіль «OPEL», який завершував маневр ліворуч на вул. Пяскорського. Оскільки він їхав з великою швидкістю, то не встиг загальмувати, хотів об?їхати його зліва, але відбулося зіткнення. Його пасажири, які перебували на задньому сидінні, травмувалися. Цивільні позови прокурора визнав повністю. Цивільний позов ОСОБА_13 визнав лише в частині відшкодування майнової шкоди. Цивільний позов ОСОБА_12 визнав частково, в частині відшкодування моральної шкоди визнав в розмірі 50 000 грн, відшкодувавши під час судового розгляду 30 000 грн, в частині витрат на реабілітацію визнав у розмірі, що підтверджується квитанціями про сплату, проте вважає, що витрати на реабілітацію має нести страхова компанія Оранта, з якою укладено поліс про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Також пояснив, що понад 200 000 грн ним відшкодовано на лікування та реабілітацію потерпілої ОСОБА_12 в добровільному порядку, що підтверджуються квитанціями, а також відшкодував шкоду для потерпілої ОСОБА_6 . Пояснив, що у зв?язку з обранням йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання звільнився з місця роботи в Чернівецькій області, на даний час працює неофіційно, а тому не може відшкодувати шкоду ОСОБА_12 в повному обсязі. Просив суворо не карати та врахувати, що він виховувався в багатодітній сім?ї, у вчиненому щиро кається, не відмовляється відшкодувати шкоду в подальшому.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а також спричинили смерть потерпілого, за встановлених обставин об`єктивно підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду показала, що є дружиною загиблого водія ОСОБА_10 . Ввечері 09.09.2022 її чоловік разом з сином поверталися з м. Рівне до м. Шепетівка. Ввечері їй зателефонував син та повідомив про ДТП на вул. Старокостянтинівське шосе, сказав, що батько без свідомості. Три тижні її чоловік перебував в комі та помер у лікарні. Родина ОСОБА_4 вибачилася перед нею та матеріально допомогли, а тому претензій до обвинуваченого не має, просила суворо не карати, призначити покарання, не пов?язане з позбавленням волі;

-показаннями законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_7 , яка суду показала, що потерпіла ОСОБА_12 є її донькою. Ввечері 09.09.2022 до неї зателефонував обвинувачений, з яким дружила донька, та повідомив про ДТП і що доньку забрала швидка. Донька була в реанімації в Шепетівській лікарні, а потім її транспортували до Хмельницької лікарні. Була паралізована, їй проведено оперативне втручання по встановленню імплантату в шийний відділ хребта. Пошкоджений спинний мозок, лікарі казали, що вона не зможе ходити. Після операції дочка проходить тривалу реабілітацію по відновленню здоров?я. Спочатку самостійно не пересувалася, потребувала стороннього догляду, 8 місяців була на катетері, вона постійно була з дочкою в лікарні. Оскільки стан погіршився через неналежну реабілітацію, вона перевезла доньку у Львівську область, в реабілітаційний центр «Модричі», де стан покращився. Донька пересувалася на візку, а потім самостійно. На даний час дочка не відчуває холод, тепло, втрачена чутливість, не відчуває біль. В реабілітаційному центрі вони перебували 6 разів, консультувалися в Охматдиті, періодично консультуються в невролога, проходять курси реабілітації. Дочка потребує пожиттєвої реабілітації, є складнощі з відвідуванням туалету. В грудні 2022 року дочка отримала інвалідність. З 2024 року дочка відновила очне навчання в Шепетівському професійному ліцеї, закінчує 11 клас. Через імплантат в шиї може втратити свідомість, падає тиск, ходить в ортопедичному взутті. Через такий стан дочка комплексує, були суїцидальні думки, приймає заспокійливі, працює з психологом. За цей час обвинувачений та його батьки сплатили за транспортування до Хмельницького, за імплантат, 7000 грн дали готівкою, 30 000 грн за моральну шкоду та близько 180 000 грн на лікування та реабілітацію. Проживають з дочкою вдвох, її чоловік помер півроку тому від тяжкої хвороби, вона працює неофіційно, має невеликі доходи, їм допомагає її старша дочка, яка проживає в Києві. У зв?язку з тим, що кардинально змінилося життя дочки, яка з вини обвинуваченого отримала інвалідність, постійно страждає, просила задовольнити цивільний позов та суворо покарати обвинуваченого, призначивши йому покарання, пов?язане з реальним позбавленням волі;

-даними висновку експерта №269 від 19.10.2022, з якого слідує, що у неповнолітньої ОСОБА_11 виявлено таке тілесне ушкодження: закритий перелом тіла правої ключиці зі зміщення уламків. Дане тілесне ушкодження утворилося від травмуючої дії тупого твердого предмета, а саме при ударі, імовірно, правим плечем об виступаючі частини салону автомобіля, в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваною, а саме внаслідок ДТП, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке не було небезпечним для життя в момент заподіяння та в клінічному перебігу, але спричинило тривалий розлад здоров`я;

-даними висновку експерта №314 від 21.11.2022, з якого слідує, що у неповнолітньої ОСОБА_12 , 2008 року народження, виявлені такі тілесні ушкодження: закрита травма шийного відділу хребта із компресійним багатоуламковим переломом тіла шостого шийного хребця та поширенням кісткових фрагментів у вертебральний канал зі здавленням спинного мозку. Дані тілесні ушкодження утворилися від непрямої дії тупого твердого предмету, що призвело до різкого та сильного згинання шийного відділу хребта, в строк та при обставинах, вказаних в постанові, а саме внаслідок ДТП, як пасажира салону автомобіля, за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які в момент заподіяння та в клінічному перебігу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю;

-даними висновку експерта №165 від 25.10.2022, з якого слідує, що у при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені такі тілесні ушкодження: а/ тупа закрита травма грудної клітки із переломами 4,5,6 ребер лівої половини грудної клітки та крововиливом в оточуючі м`язи, із забоєм лівої легені у вигляді ушкодження вісцеральної, парієнтальної плеври та тканини лівої легені, лівобічним гемопневмотораксом, синцем на задньо-бічній поверхні лівої половини грудної клітки; б/ внутрішньочерепна травма із крововиливами під м`яку мозкову оболонку головного мозку та точковими крововиливами в речовину підкіркової ділянки головного мозку, крововиливом у м`які покрови лівої скроневої ділянки голови. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, що рухався, в строк та при обставинах вказаних в постанові, а саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному що призвели до смерті. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок поліорганної недостатності, як ускладнення внаслідок поєднаної травми голови та грудної клітки, про що свідчать патоморфологічні зміни внутрішніх органів у вигляді серозного набряку легень, набряку головного мозку, помірного набряку строми міокарду, дистрофії нирок та печінки. Згідно наданих медичних документів, смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 21:00 годині, що не суперечить даним судово-медичної експертизи його трупа. При судово-токсикологічній експертизі спинномозкової рідини з трупа ОСОБА_10 наявність етилового алкоголю не виявлено.

Після з`ясування чи правильно розуміють обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілі зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності їх позиції немає та, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, суд розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та інші докази не досліджував.

Важливою умовою безпечної роботи всіх видів механічного транспорту є дотримання усіма учасниками правил безпеки дорожнього руху.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а додатковим об`єктом життя і здоров`я особи. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів, зокрема Правил дорожнього руху.

Диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Відповідно до п.п. 1.5, 2.3б, 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12.6б, 12.9б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними; на дорогах, які мають дві або більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год; поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 дозволяється рух транспортним засобам, якими керують водії зі стажем до 2 років, зі швидкістю - не більше 70 км/год; водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

ОСОБА_4 , будучи особою, яка керує транспортним засобом «TOYOTA», моделі «4Runner», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушивши вимоги п.п. 1.5, 2.3б, 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12.6б, 12.9б Правил дорожнього руху, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, під час якої ОСОБА_10 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, що призвели до смерті; потерпілій ОСОБА_11 - середньої тяжкості тілесне ушкодження, потерпілій ОСОБА_12 - тяжке тілесне ушкодження.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм ОСОБА_4 , перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками зазначеними вище.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а також спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

4. Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_4 є особою молодого віку, не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання, навчання та роботи характеризується позитивно, непрацюючий, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив тяжкий злочин з необережності, в стані алкогольного сп?яніння не перебував, потерпілій ОСОБА_6 шкоду відшкодував повністю, потерпілій ОСОБА_12 - частково.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації про обвинуваченого від 12.07.2024 ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку всіх потерпілих.

Так, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, класифікується як тяжкий, свідчить про підвищену ступінь суспільної небезпечності вчиненого.

Суд зауважує, що набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 зі змінами в редакції постанови від 20.05.2009 №511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже, обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_4 знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.

За таких обставин, порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху пов`язані з очевидним для винного нехтуванням елементарних правил безпеки, що створило реальну загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту з необережності, повністю усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним діяння та його наслідки, а саме те, що його протиправні дії призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини та тілесних ушкоджень інших потерпілих, у вчиненому щиро розкаявся, обвинувачений та його родичі за проханням обвинуваченого, вживали заходів щодо відшкодування потерпілим завданої шкоди та шкода частково відшкодована.

Обвинувачений ОСОБА_4 керував технічно-справним транспортним засобом, має право керування транспортним засобом, згідно полісу обов`язкового страхування АТ/2653517 його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта».

ОСОБА_4 , не маючи достатніх навичок в керуванні транспортними засобами, оскільки право керування транспортними засобами категорії «В» отримав 19.05.2022, допустив грубе порушення правил дорожнього руху, оскільки керуючи автомобілем в населеному пункті зі швидкістю 120 км/год, значно перевищив максимально дозволену швидкість руху, яка на даній ділянці дороги становила 50 км/год, знехтував обов`язком стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну. Його протиправні дії призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини, а інші потерпілі отримали тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

У судовому засіданні обвинувачений висловив щирий жаль щодо вчиненого діяння та осуд власної поведінки, попросив пробачення у потерпілих.

З огляду на характер та конкретні обставини вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наслідки, що настали, а також характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину, його молодий вік, наявність щирого каяття, вжиття заходів з відшкодування шкоди, часткове відшкодування шкоди, думку всіх потерпілих щодо призначення покарання, те, що злочин характеризується необережною формою вини, обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння під час його вчинення не перебував, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції, з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Таке покарання буде справедливим, адекватним, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так й іншими особами, в достатній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та тяжкості негативних наслідків, що настали в результаті протиправних дій стосовно потерпілих.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі достатньої сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Щодо позиції однієї з потерпілих, яка просила про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, посилаючись на відшкодування завданих збитків, то суд бере це до уваги, однак за даних обставин думка потерпілої не може бути визначальною і такою, що безумовно свідчить про наявність підстав для застосування ст. 75 КК України.

Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію стосовно того, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, спрямовано проти безпеки руху, а тому позиція потерпілих щодо виду та розміру покарання хоча і може враховуватися судом під час призначення покарання, однак не є визначальною, оскільки в цьому випадку питання покарання стосується інтересів не лише потерпілого, а й усіх учасників дорожнього руху.

В даному випадку обвинувачений, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, вчинив кримінальне правопорушення, хоч і з необережності, але шляхом грубого порушення вимог ПДР в нескладній дорожній обстановці, порушив одночасно декілька пунктів правил дорожнього руху, що призвело до смерті потерпілого та травмування неповнолітніх дітей, а тому виправлення засудженого без відбування покарання, на переконання суду, неможливе.

6. Розгляд цивільного позову.

У справі заявлений цивільний позов ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

У позові зазначила, що у зв`язку з отриманими травмами ОСОБА_12 09.09.2022 року була доставлена в КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня», де отримала невідкладну допомогу, а в подальшому була транспортована та перебувала на стаціонарному лікуванні: в період з 10.09.2022р. по 13.09.2022 р. у нейрохірургічному відділенні КНП «Хмельницька обласна лікарня»; в період з 13.09.2022р. по 26.09.2022р. в ортопедо-травматологічному відділенні КП «Хмельницька міська дитяча лікарня»; в період з 27.09.2022р. по 12.10.2022р. у відділенні медичної реабілітації КП «Хмельницька міська лікарня». Тобто, ОСОБА_12 перебувала на стаціонарному лікуванні 33 дні.

В лікарню потрапила у важкому стані, 10.09.2022 року була прооперована (вартість встановленого імпланту при операції в сумі 17600,00 грн компенсував ОСОБА_4 ).

При остаточній виписці з лікарні 12.10.2022 року рекомендовано, в тому числі, періодична катетеризація сечового міхура що 4 години; потребує забезпечення функціональним ліжком, функціональним візком, приліжковим туалетом; потребує постійного стороннього нагляду та догляду.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста № 316 від 07 грудня 2022 року та медичного висновку № 37 від 13 грудня 2022 року ОСОБА_12 надано статус дитини з інвалідністю. Крім того, рекомендовано: медична реабілітація; відновна терапія; ЛФК, масаж; санаторно-курортне лікування у спеціалізованих санаторіях; психолого-педагогічна реабілітація у виді консультування, психолого-педагогічної діагностики та патронажу, психологічна та педагогічна корекція; фізична реабілітація у виді консультування, ерготерапія, кінезотерапія, лікувальний масаж, лікувальна фізкультура.

Згідно висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації № 10 від 13.05.2024 року потребує ортопедичного взуття.

Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда №41 від 13.05.2024 року потребує: двічі на рік санаторно-курортне лікування; повний обсяг психолого-педагогічної реабілітації та дистанційне навчання; двічі на рік фізичної реабілітації у центрі реабілітації; звільнена з занять фізичного виховання; потребує ортопедичного взуття.

Впродовж 2022-2024 років ОСОБА_12 неодноразово проходила медичну реабілітацію на базі ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі». За вказаний період на проходження реабілітації, проживання, харчування було витрачено 593208 грн, що підтверджується відповідними квитанціями та актами виконаних робіт.

Обвинуваченим ОСОБА_4 частково компенсовано витрати на реабілітацію в сумі 125 164 грн. Таким чином, сума витрат на реабілітацію, які не були компенсовані обвинуваченим, становить 468044 грн (593208 грн - 125164,00 грн).

Цивільна відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом № АТ/2653517 від 09.08.2022 року (строк дії: до 09.08.2023р.), при цьому страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 320 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Станом на 09.09.2022 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 6500,00 грн. Таким чином, мінімальний розмір страхового відшкодування за заподіяну шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 117 000 грн (6500 грн X 18).

Злочинними діями відповідача неповнолітній ОСОБА_12 була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що вона зазнала жахливої травми частини хребта, більше 30 днів перебувала на стаціонарному лікуванні, перенесла складну операцію та встановлено у хребет імплант, постійно проходить фізичну реабілітацію, потребувала постійної катеризації сечового міхура впродовж 6 місяців, не відчуває повною мірою своїх кінцівок, внаслідок чого важко пересувається, внаслідок отриманих травм визнана особою з інвалідністю.

Вищезазначений неповний перелік фізичних травм, внаслідок протиправних дій відповідача, ОСОБА_12 приречена терпіти все своє життя, а тому вона у важкому психологічному стані через свої фізичні вади, отримані при ДТП.

Від пережитого вона постійно нервується, відчуває страх, погано спить та інше. З часом моральні страждання посилюються ще більше через розуміння того, що фізичні вади отримані внаслідок вищевказаного ДТП, будуть супроводжувати її все життя. Дитина постійно знаходиться в депресивно-суїцидальному стані. Неконтрольована агресія та нав`язливі думки, панічні атаки супроводжуються ускладненим диханням та непритомністю. Постійний стрес вимагає вживання антидепресантів та заспокійливих ліків.

Мінімальний розмір заподіяної моральної шкоди, яка лише частково зможе компенсувати моральні страждання ОСОБА_12 , оцінює в 800 000 грн.

З врахуванням страхової суми за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000 грн, вважає, що 16 000 грн моральної шкоди зобов`язана відшкодувати страхова компанія (320000 X 5%).

Просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 , завдану його злочинними діями матеріальну шкоду в розмірі 468 044,00 грн та моральну шкоду в розмірі 784 000 грн; стягнути з ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ „ОРАНТА на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 , матеріальну шкоду в розмірі 117 000 грн та моральну шкоду в розмірі 16 000 грн.

В подальшому ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 , позовні вимоги до ОСОБА_4 збільшила та остаточно просила стягнути з нього матеріальну шкоду в розмірі 518062 грн та моральну шкоду в розмірі 784 000 грн. В решті позовні вимоги залишені без змін.

В обґрунтування збільшення позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди з обвинуваченого, зазначила, що обвинуваченим ОСОБА_4 частково компенсовано витрати на реабілітацію в сумі 157 146 грн. Однак у зв?язку з проходженням чергової реабілітації у ТОВ ««Медичний реабілітаційний центр «Модричі» у період з 25.11. по 12.12.2024 були понесені витрати у сумі 82 000 грн, що підтверджується відповідними квитанціями та актами виконаних робіт.

Таким чином, сума витрат на реабілітацію, які не були компенсовані обвинуваченим, становить 518062 грн (675208 грн - 157 146 грн).

У відзиві на позов ОСОБА_4 зазначив, що оскільки страхова відповідальність ОСОБА_4 була забезпечена страховим полісом АТ №2653517, де вказано, що за шкоду заподіяну життю і здоров`ю ліміт відповідальності становить 320 000 грн, то матеріальні збитки по реабілітації здоров`я відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинні стягуватись саме з ПАТ «НАСК «Оранта», а не з ОСОБА_4 .

Крім того, належними доказами понесення матеріальних витрат за послуги ТОВ «Оздоровчо-реабілітаційний центр «Модричі» є не акти про надання послуг, а саме платіжні документи, зокрема квитанції, чеки. Оскільки в справі наявна лише одна квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки 60 000 грн (призначення платежу «пакет медичних та реабілітаційних послуг «Нейрореабілітація» та перебування в медичному центрі згідно рахунку №33530, визнають саме цю суму.

У судовому засіданні сторона захисту, після збільшення позовних вимог, заявила, що визнають позов в частині стягнення витрат за реабілітацію потерпілої у сумі, що підтверджується виключно квитанціями, та лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди.

Сторона захисту погоджується, що потерпілій ОСОБА_12 було спричинено моральну шкоду, однак матеріальна сатисфакція на рівні 784 000 грн є надмірною. Враховуючи матеріальний стан, а саме, що ОСОБА_4 ніде не працює, не має стабільного доходу і на даний час живе за рахунок своїх батьків, просили суд задовольнити позовні вимоги в цій частині у розмірі 50 000 грн, зазначивши у судовому засіданні про те, що 30 000 грн моральної шкоди відшкодували у добровільному порядку під час судового розгляду.

У відзиві на позов представник ПАТ «НАСК «Оранта», зазначив, що вважає заявлені вимоги щодо стягнення страхового відшкодування у зв`язку із визнанням неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю у розмірі 18 мінімальних заробітних плат на дату настання страхового випадку такими, що відповідають Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та просив суд прийняти таке рішення, яке б в повному обсязі відповідало чинному законодавству та правам, інтересам неповнолітнього позивача.

Вимога про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» суми моральної шкоди відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» не знаходить жодного документального підтвердження, а тому задоволенню не підлягає через необґрунтованість.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із положеннями ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із приписами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961- IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення тяжкого злочину, неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до посвідчення №123080 від 26.01.2023 ОСОБА_12 є дитиною з інвалідністю.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується страховим полісом АТ №2653517 від 09.08.2022. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров?ю становить 320 000 грн, за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страхова компанія ПАТ «НАСК «Оранта» є відповідальною за відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_4 по кожному потерпілому.

Враховуючи те, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, суд дійшов висновку, що з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 , слід стягнути 117 000 грн (18*6500 грн).

Моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 5850 грн (5% від 117 000), яку слід стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 на підставі ст.ст. 23.1, 26-1 Закону №1961-IV.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення витрат на реабілітацію потерпілої в сумі 518062 грн, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров?я. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Необхідність здійснення реабілітації потерпілої підтверджується медичною документацією, зокрема виписними епікризами історії хвороби, індивідуальною програмою реабілітації, консультативним висновком спеціаліста від 07.12.2022.

Документально підтверджені позивачем витрати на реабілітацію потерпілої становлять 618 508 грн (довідки про сплату від 23.12.2023 на суму 27200 грн, від 23.09.2023 на суму 31500 грн та 8000 грн, від 12.10.2022 1786 грн, квитанції від 03.03.2023 на суму 60 000 грн, від 13.11.2024 на суму 82 000 грн, акти наданих послуг від 20.10.2022 на суми 22400 грн, 11408 грн, 8760 грн, від 31.10.2022 на суми 35200 грн, 13200 грн, 15686 грн, від 21.11.2022 25668 грн та 21600 грн, 57600 грн, від 31.03.2023 82800 грн, 28000 грн, від 08.10.2023 9600 грн, 26400 грн, 3000 грн, 7500 грн, від 04.01.2024 25000 грн, 12000 грн, від 05.01.2024 2200 грн).

Оскільки в матеріалах справи наявні договори про надання медичних послуг між ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі» та ОСОБА_12 від 13.10.2022, 12.03.2023, 23.09.2023, 23.12.2023, в яких передбачено умови надання медичних послуг та оплати за надані послуги, а саме, що після надання пакету послуг та забезпечення їх оплати замовником виконавець складає акт наданих послуг у 2 примірниках. Акт наданих послуг замовнику є додатком до договору.

Отже, вказані акти надання послуг є належними доказами оплати позивачем отриманих послуг, містять усі необхідні реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Встановлено, що ОСОБА_4 в добровільному порядку відшкодував для ОСОБА_12 157 146 грн витрат на її реабілітацію в ТОВ «Модричі», що підтверджується відповідними квитанціями та визнається сторонами.

Отже, до стягнення лишається 461 362 грн (618 508 грн-157 146 грн). Вказана сума не може бути покрита в повному обсязі страховою виплатою (ліміт 320 000 грн 117 000 грн = 203 000 грн) згідно з п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-IV, та позовні вимоги до страховика не заявлялися.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи те, що підтверджений розмір завданої шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, ОСОБА_4 повинен сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 258 362 грн (461362 грн 203 000 грн).

В іншій частині позову слід відмовити, що не перешкоджає позивачу звернутися з позовом до страховика в межах ліміту відповідальності в порядку цивільного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Вчинення ОСОБА_4 злочину, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження неповнолітній потерпілій, і як наслідок встановлення інвалідності, нанесло їй глибокі душевні страждання, погіршення здібностей потерпілої та позбавлення її можливості їх реалізації. Отримані нею травми, яких вона зазнала у зв`язку зі злочинними діями обвинуваченого, тривалий час лікування, тривала реабілітація для відновлення стану здоров`я, неминуче завдає душевних (моральних) страждань, що ґрунтується на загальних людських засадах та не потребує доведення жодними додатковими доказами.

Суд також враховує ступінь страху та жаху, яких неповнолітня потерпіла (14 років) зазнала під час розвитку дорожньо-транспортної пригоди з вини обвинуваченого, перенесений нею фізичний біль внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, які у випадку не надання своєчасно медичної допомоги, могли призвести до її смерті, та у зв`язку з проведенням медичних маніпуляцій. Потерпіла ОСОБА_12 й надалі несе моральні та душевні страждання, викликані необхідністю докладати зусиль для відновлення можливості вести звичний спосіб життя. Потерпіла вимушено втратила соціальні зв`язки з оточуючими, що безумовно призвело до зміни її звичного способу життя та викликало додаткові витрати матеріального характеру.

Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, суд вважає, що ОСОБА_12 завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, втраті душевного спокою, перебуванні у постійному стані стресу, що має триваючий характер.

Обставин непереборної сили та умислу потерпілих судом не встановлено.

Визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності, враховує, що життя та здоров?я людини є найвищою соціальною цінністю. Враховуючи часткове добровільне відшкодування моральної шкоди обвинуваченим у сумі 30 000 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 , 370 000 грн.

На переконання суду такий розмір моральної шкоди, з урахування глибини страждань, негативних наслідків вчиненого, не може вважатися завищеним або надмірним. Названа сума є достатньою сатисфакцією завданої позивачу моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останньої.

У справі також заявлений цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди. У позові зазначив, що автомобіль «OPEL» моделі «СОМВО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким на відповідній правовій підставі керував потерпілий ОСОБА_10 належить ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого територіальним сервісним центром 4645, 12 січня 2017 року. На момент ДТП автомобіль марки «TOYOTA» моделі «4 RANNER», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 був застрахований у ПАТ "HACK "ОРАНТА".

Згідно Полісу №АТ/2653517 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорті ПАТ "HACK "ОРАНТА" укладеного 09.08.2022 р. страхова сума за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 160000 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача марки «OPEL COMBO», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, а отже позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Для встановлення розміру заподіяної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля при ДТП, позивач звернувся до ДП "Експерт-Сервіс Авто" ТОВ Український Експертний центр "Експерт-Сервіс АВТО" в м. Хмельницький, який є суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат № 435/21 виданий 08 червня 2021 фондом державного майна України) із заявою про проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

За проведення транспортно-товарознавчої експертизи позивач сплатив 3000 грн, що підтверджується квитанцією AT КБ «ПРИВАТБАНК» від 16.07.2024 р., яка додається до позовної заяви.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 15 липня 2024 року № 42/24 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «OPEL COMBO», реєстраційний номер: НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 24.05.2024 року, становить 220361 грн. 16 коп.

Страхова компанія ПАТ «HACK «ОРАНТА», де застрахована цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_4 , не виконала свій обов`язок щодо проведення оцінки нанесених збитків позивачу та добровільної сплати страхової суми.

У даному випадку відновлювати пошкоджений автомобіль є економічно недоцільним, тому що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість.

В уточненому позові зазначив, що відшкодування позивачу в результаті пошкодження автомобіля підлягає різниця вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП, що визначена у розмірі його ринковій вартості на момент пошкодження - 220361 грн 16 коп. та ліквідаційної (утилізаційної) вартості - 43387 грн, що становить 176974 грн 16 коп.

Враховуючи страхову суму за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого 160 000 грн, просив стягнути з страховика ПАТ "HACK "ОРАНТА" 160 000 грн та з винного ОСОБА_4 16974,16 грн як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім цього, кримінальним правопорушенням позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу використовувати його за цільовим призначенням.

Під час ДТП, водій автомобіля ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер під час перебування в КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня», через що у позивача з`явились психологічні проблеми, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, стрес, нервування та хвилювання, які в подальшому негативно відобразились на стані його здоров`я. Все це супроводжувалося постійним дискомфортом, поганим самопочуттям, порушенням сну.

Також стали напруженими відносини на роботі та стосунки з оточуючими людьми, оскільки отриманий моральний стрес і до цього часу зберігається у його пам`яті. Добровільно відшкодувати заподіяні збитки позивачу, відповідач не бажає і по даний час заподіяні збитки в повному обсязі йому не відшкодовані. Попередній стан здоров`я позивача, досі не відновився, оскільки через тривалий судовий процес у кримінальному правопорушенні, позивач постійно переживає психологічний дискомфорт, та змушений вживати додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода полягає ще й в тому, що свої права, позивач вимушений відстоювати в суді.

Завдану моральну шкоду, яку просив стягнути з винного, позивач оцінює в 70 000 грн.

У відзиві на позов ОСОБА_4 зазначив, що позовні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_13 матеріальної шкоди в сумі 16974 грн визнає, заявлена моральна шкода у 70 000 грн є завищеною та не підтвердженою, визнає моральну шкоду у розмірі 1000 грн, а також витрати за проведення експертизи.

У відзиві на позов представник ПАТ «НАСК «Оранта» зазначив, що відповідач позов не визнає, наявний у справі висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 15 липня 2024 року № 42/24 не є належним доказом у справі. Висновок не містить відомостей, що останній підготовлено для подання до суду, та не зазначено, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Належним доказом по справі є лише судова експертиза. Висновок складено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України в редакції від 24.07.2009 року №1335/5/1159; Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, затверджених наказом Міністерства України від 12.09.2014 року; а тому висновок є недійсним. Зокрема, експертом автомобіль не оглядався, а використано акт огляду транспортного засобу складений позивачем, крім того, ПАТ «НАСК «Оранта» не запрошено для проведення експертного дослідження.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого територіальним сервісним центром 4645, 12 січня 2017 року, ОСОБА_13 є власником автомобіля «OPEL» моделі «СОМВО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким на відповідній правовій підставі керував потерпілий ОСОБА_10 . Потерпілому ОСОБА_13 завдана майнова шкода пошкодженням його автомобіля.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 15 липня 2024 року № 42/24 ринкова вартість автомобіля «OPEL» моделі «СОМВО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 220361 грн 16 коп. Ринкова (залишкова) вартість автомобіля в пошкодженому стані 43387 грн.

Відповідно до вимог статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Обов`язок відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, яка не покривається страховою сумою, спричинену внаслідок ДТП, покладається на володільця цього джерела підвищеної небезпеки. Оскільки сума матеріального збитку за шкоду заподіяну майну перевищує суму страхового відшкодування, решта матеріального збитку підлягає стягненню з володільця цього джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з пунктами 30.1, 30.2 статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У даному випадку відновлювати досліджуваний пошкоджений автомобіль є економічно недоцільним, тому що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість (384732,70 грн більше 220361 грн 16 коп.).

Отже, вартість збитків визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, та становить 176974 грн 16 коп. (220361 грн 16 коп. 43387 грн), яку слід стягнути на користь власника автомобіля ОСОБА_13 .

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02.12.2021 року (справа 753/17190/18, провадження № 61-4879св21).

Отже, з страхової компанії ПАТ «НАСК «Оранта» підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, в межах ліміту відповідальності 160 000 грн, а з винного ОСОБА_4 16974,16 грн як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд відхиляє доводи ПАТ «НАСК «Оранта» щодо неналежного доказу висновку експерта від 15.07.2024, оскільки згідно зі ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У висновку експерта від 15 липня 2024 року № 42/24 зазначено, що він підготовлений для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст.ст. 384, 385 КК України.

Отже, вказаний висновок поданий до суду на замовлення позивача та є належним і допустимим доказом в справі.

Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки ктз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України в редакції від 24.07.2009 року №1335/5/1159 зі змінами, якщо об`єкт дослідження експерту не надається, то таке дослідження проводиться на основі вихідних даних, тобто документів, які дозволяють встановити характер пошкодження, об`єм пошкодження і ремонті дії, які необхідні для усунення пошкоджень. В даному випадку у висновку експерта зазначено, що огляд пошкодженого автомобіля проводився 24.05.2024 в присутності уповноваженого представника власника, на підставі чого складено акт огляду транспортного засобу з фототаблицями (дефектна відомість), яка долучена до висновку.

Отже, експерт врахував при оцінці вартості автомобіля його стан як до, так і після ДТП, всі наявні в нього вихідні дані, застосував різні методики та джерела інформації, а тому висновок експерта є належним та допустимим доказом в справі для визначення вартості збитків, не спростований відповідачем.

Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань, які ОСОБА_13 пережив у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, тривале нераціональне витрачання життєвого часу, зміни звичного способу життя, неможливість протягом тривалого часу використовувати автомобіль за цільовим призначенням, суд дійшов висновку на відшкодування моральної шкоди слід стягнути з винного ОСОБА_4 15 000 грн, що відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості за встановлених обставин справи. Вказаний розмір не може вважатися явно завищеним чи надмірним.

У справі також заявлені позови прокурора до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення. Так, прокурор в інтересах держави в особі органу, повноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України, Хмельницької міської ради просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Національної служби здоров?я України кошти в сумі 4556,14 грн витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 які перерахувати в дохід Державного бюджету, 711 грн 87 коп. витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, на користь Хмельницької міської ради, які перерахувати в дохід місцевого бюджету.

Прокурор в інтересах держави в особі органу, повноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України, Хмельницької міської ради просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 44 020 грн 20 коп. витрат, понесених на лікування потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід Державного бюджету та на користь Шепетівської міської ради Хмельницької області грошові кошти у сумі 1 013 грн 32 коп. витрат, понесених на лікування потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід місцевого бюджету.

Прокурор в інтересах держави в особі органу, повноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України, Хмельницької обласної ради просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 6 670 грн 18 коп. витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід Державного бюджету та 245 грн 82 коп. витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, на користь Хмельницької обласної ради, які перерахувати в дохід обласного бюджету.

Прокурор в інтересах держави в особі органу, повноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України, Хмельницької міської ради просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 15 711 грн 36 коп. витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід Державного бюджету, на користь Хмельницької міської ради грошові кошти у сумі 740 грн 12 коп. витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід місцевого бюджету.

В обґрунтування позовів прокурор зазначив, що відповідно до довідки КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Шепетівської міської ради № 20/697 від 18.03.2024, потерпіла від вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 09.09.2022 по 10.09.2022 перебувала на лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії у вказаному закладі охорони здоров`я, загальна вартість витрат на лікування становить 1 608 грн 34 коп, при цьому, витрати понесені за рахунок Національної служби здоров`я України становлять 1572 грн 15 коп., за рахунок місцевого бюджету - 36 грн 19 коп.

Крім того, згідно довідки КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Шепетівської міської ради № 20/695 від 18.03.2024, потерпіла від вказаного вище кримінального правопорушення ОСОБА_11 , з 09.09.2022 по 16.09.2022 перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні у вказаному закладі охорони здоров`я, загальна вартість витрат на лікування становить 11 258 грн 38 коп, при цьому, витрати понесені за рахунок Національної служби здоров`я України становлять 11 005 грн 33 коп., за рахунок місцевого бюджету - 253 грн 33 коп.

Відповідно до довідки КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Шепетівської міської ради № 20/696 від 18.03.2024, потерпілий від вказаного вище кримінального правопорушення ОСОБА_10 , з 09.09.2022 по 29.09.2022 перебував на лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії у вказаному закладі охорони здоров`я, загальна вартість витрат на лікування становить 32 166 грн 80 коп., при цьому, витрати понесені за рахунок Національної служби здоров`я України становлять 13 444 грн 00 коп., за рахунок місцевого бюджету - 723 грн 80 коп.

Відповідно до довідки КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради № 17 від 20.03.2024 потерпіла від вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 10.09.2022 по 13.09.2022 перебувала на лікуванні у відділенні екстреної (невідкладної) медичної допомоги та нейрохірургії у вказаному закладі охорони здоров`я, загальна вартість витрат на лікування становить 6 916 грн 00 коп., при цьому, витрати понесені за рахунок Національної служби здоров`я України становлять 6 670 грн 18 коп., за рахунок місцевого бюджету - 245 грн 82 коп.

Відповідно до довідки КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» Хмельницької міської ради № 162 від 26.03.2024, потерпіла від вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 03.09.2022 по 26.09.2022 перебувала на лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні у вказаному закладі охорони здоров`я, загальна вартість витрат на її лікування становить 5 268 грн 01 коп., при цьому, витрати понесені за рахунок Національної служби здоров`я України становлять 4 556 грн 14 коп., за рахунок місцевого бюджету - 711 грн 87 коп.

Відповідно до довідки КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ряди № 01-07-968 від 02.04.2024, потерпіла від вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 27.09.2022 по 12.10.2022 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні реабілітації у вказаному закладі охорони здоров`я, загальна вартість витрат на її лікування становить 16 451 грн 48 коп., при цьому, витрати понесені за рахунок Національної служби здоров`я України становлять 15 711 грн 36 коп., за рахунок місцевого бюджету - 740 грн 12 коп.

Під час досудового розслідування кримінального провадження позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення не заявлявся, в добровільному порядку вказані кошти обвинуваченим ОСОБА_4 не відшкодовані.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги прокурора визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993.

Відповідно до п. 2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Також, п. 3 Порядку зазначає, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

Комунальне підприємство «Хмельницька міська дитяча лікарня» Хмельницької міської ряди є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну медичну допомогу дитячому населенню в порядку та умова встановлених законодавством України, а також вживає заходів із профілактики захворювань дитячого населення та підтримання громадського здоров`я (п. 1.1 Статуту).

Комунальне підприємство «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним, унітарним некомерційним підприємством, що надає спеціалізовану та високоспеціалізовану медичну допомогу дорослому населенню в порядку та на умовах, встановлених законодавством України, а також вживає заходів із профілактики захворювань дорослого населення та підтримання громадського здоров`я (п. 1.1 Статуту).

Засновником, власником та органом управління майном КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» та КП «Хмельницька міська лікарня» є Хмельницька міська рада, а тому кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення повинні бути зараховані на відповідний рахунок місцевого бюджету.

Комунальне некомерційне підприємство «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги спеціалізованої та високоспеціалізованої медичної допомоги та поліклінічної (консультативної) допомоги населенню Хмельницької області (п. 1.2 Статуту).

Засновником, власником та органом управління майном КНП «Хмельницька обласна лікарня» є Хмельницька обласна рада, а тому кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення повинні бути зараховані на відповідний рахунок обласного бюджету.

Комунальне некомерційне підприємство «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Шепетівської міської ради Хмельницької області є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним, неприбутковим підприємством, що надає послуги вторинної-спеціалізованої медичної допомоги будь яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України (п. 1.2 Статуту).

Засновником, власником та органом управління майном КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» є Шепетівська міська рада, а тому кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення повинні бути зараховані на відповідний рахунок місцевого бюджету.

Наразі механізм фінансування вищевказаних комунальних підприємств здійснюється Національною службою здоров`я України (далі - НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладених договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0856-Е122-Р000 (строком дії з 01.01.2022 до 31.12.2022), від 15.02.2022 №0721-Е122-Р000 (строком дії з 01.01.2022 до 31.12.2022), №0716-Е122-Р000 (строком дії з 01.01.2022 до 31.12.2022), №0717-Е122-Р000 (строком дії з 01.01.2022 до 31.12.2022), кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарень.

Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю, оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я.

Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Невідшкодування витрат, здійснених лікувальними закладами за рахунок державного та міського бюджетів на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення, негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.

Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину з відповідача.

Таке звернення до суду є виправданим, оскільки в даному випадку захисту потребують державні інтереси.

Оскільки лікувальні заклади витратили кошти з місцевого бюджету та НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - лікування потерпілих, які перебували на стаціонарному лікуванні з вини ОСОБА_4 , зазначені кошти в повному обсязі необхідно стягнути з винного ОСОБА_4 та зарахувати до Державного бюджету України та місцевих бюджетів відповідно.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого згідно зі ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешти, накладені на речові докази ухвалами слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області слід скасувати.

Процесуальні витрати складаються зокрема із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із залученням експертів (ст. 118 КПК України).

Розмір судових витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у сумі 3000 грн підтверджується квитанцією AT КБ «ПРИВАТБАНК» від 16.07.2024 р та визнається обвинуваченим, а тому вказану суму слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 .

Відповідно до ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, а у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн документально не підтверджені, зокрема суду не надано доказів сплати цих послуг та розрахунку витрат на надання правничої допомоги, а тому в їх стягненні з ОСОБА_4 суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 , матеріальну шкоду в розмірі 117 000 грн та моральну шкоду в розмірі 5850 грн, а всього 122 850 (сто двадцять дві тисячі вісімсот п?ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 , майнову шкоду в розмірі 258 362 грн та моральну шкоду в розмірі 370 000 грн, а всього 628 362 (шістсот двадцять вісім тисяч триста шістдесят дві) гривень. У решті позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 16974,16 грн та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн, витрати за проведення експертизи в сумі 3000 грн, а всього 34974 (тридцять чотири тисячі дев?ятсот сімдесят чотири) грн 16 коп. У решті позову відмовити.

Цивільний позов прокурора Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, повноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України, Хмельницької міської ради до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 4 556 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 14 копійок витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід Державного бюджету на номер рахунку: UА0026011; , отримувач ГУК у м. Київ/Шевченківський р-н/24060300, банк отримувача - Казначейство України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Хмельницької міської ради грошові кошти у сумі 711 (сімсот одинадцять) гривень 87 копійок витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід місцевого бюджету на розрахунковий рахунок: р/р НОМЕР_6 , АТ КБ «Приватбанк», 4.

Цивільний позов прокурора Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, повноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України, Хмельницької обласної ради до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 6 670 (шість тисяч шістсот сімдесят) гривень 18 копійок витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід Державного бюджету на номер рахунку: UА 0026011; , отримувач ГУК у м.Київ/Шевченківський р-н/24060300, банк отримувача - Казначейство України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Хмельницької обласної ради Хмельницької області грошові кошти у сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 82 копійки витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід обласного бюджету на розрахунковий рахунок: , UА 9922001, ГУК у Хмел.обл.мтг/24060300.

Цивільний позов прокурора Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, повноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України, Хмельницької міської ради до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 15 711 (п`ятнадцять тисяч сімсот одинадцять) гривень 36 копійок витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід Державного бюджету на номер рахунку: UА 0026011; , отримувач ГУК у м. Київ/Шевченківський р-н/24060300, банк отримувача - Казначейство України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Хмельницької міської ради грошові кошти у сумі 740 (сімсот сорок) гривень 12 копійок витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_12 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід місцевого бюджету на розрахунковий рахунок: ГУК у Хмел.обл/Хмельниц.мтг/2406300, , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок UА 00022775.

Цивільний позов прокурора Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, повноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України, Шепетівської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 44 020 (сорок чотири тисячі двадцять) гривень 20 копійок витрат, понесених на лікування потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід Державного бюджету на номер рахунку: UА 0026011; , отримувач ГУК у м. Київ/Шевченківський р-н/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Шепетівської міської ради Хмельницької області грошові кошти у сумі 1 013 (одну тисячу тринадцять) гривень 32 копійки витрат, понесених на лікування потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від кримінального правопорушення, які перерахувати в дохід місцевого бюджету на розрахунковий рахунок: р/р НОМЕР_7 , АТ КБ «Приватбанк», .

Речові докази: автомобіль марки «TOYOTA» моделі «4 RUNNER» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , який зберігається на спеціальному майданчику для тимчасового в Шепетівському РУП ГУНП в Хмельницькій області зберігання затриманого автотранспорту у м. Шепетівка по вул. Старокостянтинівське шосе, 31 повернути власнику ОСОБА_9 ; автомобіль марки «OPEL» моделі «СОМВО», державний номерний знак НОМЕР_2 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , який зберігається у ОСОБА_14 залишити ОСОБА_14 як представнику власника ОСОБА_13 за довіреністю від 14.11.2022.

Арешти, накладені на речові докази ухвалами слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.09.2022, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судових експертиз у сумі 14 515 (чотирнадцять тисяч п?ятсот п?ятнадцять) грн 08 коп. у дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_15