Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/379/2025 Справа № 646/2682/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід судді Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 у справі №646/2682/19 (провадження №1-кп/641/293/2025), у кримінальному провадженні, відомості в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2019 за №0000138 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляд судді Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2019 за №0000138 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суд м. Харкова ОСОБА_3 від 17.12.2024 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №0000138 від 14.01.2019 в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Таким чином в ухвалі від 17.12.2024 суддею ОСОБА_3 висловлено правову позицію, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів без мети збуту, вчинене ОСОБА_4 як особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 307, 317 КК України.

В судове засідання по розгляду заяви про самовідвід суддя ОСОБА_3 не з`явилася, у поданій заяві про самовідвід просила суд розглянути зазначену заяву без її участі.

Інші особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання також не з`явилися.

В порядку ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду поданої заяви про самовідвід не здійснюється.

Проаналізувавши доводи заяви про самовідвід на предмет обґрунтованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом. З метою дотримання цієї гарантії, за наявності підстав, передбачених статтею 75 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід (ч. 1ст. 80 КПК України).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі у будь-якому процесі, зокрема, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Як зазначено суддею ОСОБА_3 в заяві про самовідвід, при постановлені ухвали від 17.12.2024 якою ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України, суддею ОСОБА_3 висловлено правову позицію, щодо кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, вчиненого ОСОБА_4 як особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 307, 317 КК України, отже кожне її процесуальне рішення може бути піддано сумніву з критерію її неупередженості з боку стороннього спостерігача під час розгляду кримінального провадження відомості в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2019 за №0000138 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ, положення п. 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 21 КПК, а також заявлений суддею ОСОБА_3 самовідвід, з метою недопущення виникнення в учасників судового провадження сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при судовому розгляді кримінальної справи №646/2682/19, для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд даної справи незалежним і безстороннім судом та виходячи із положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 35, 75, 80-82, 372 КПК України суд

п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 - задовольнити.

Передати справу №646/2682/19, провадження №1-кп/641/293/2025 у кримінальному провадженні, відомості в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2019 за №0000138 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на повторний автоматизований розподіл для виконання вимог ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Cуддя ОСОБА_1