ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/463/25 Справа № 177/1962/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000320 від 06.08.2024 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Казанка Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, з покладенням обовязків, передбачених ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України.

Вирішено питання щодо початку строку покарання.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.07.2024 приблизно о 21.00 годині, перебуваючи на території домоволодіння приватного будинку АДРЕСА_3 , де у останнього, з мотивів раптово виниклих неприязних стосунків з раніше знайомою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті словесного зауваження останньої до нього, виник умисел, спрямований на заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Діючи умисно, ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скоротивши відстань до потерпілої ОСОБА_9 , яка в той час стояла на асфальтованій доріжці домоволодіння, кулаком правої руки наніс удар в область лівої сторони обличчя, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала тілом на поверхню землі вкритою асфальтом. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_8 сів зверху на потерпілу ОСОБА_9 , яка знаходилася на землі та усвідомлюючи небезпечність своїх дій, бажаючи настання наслідків для потерпілої, схопив обома руками за волосся в завушній області з обох сторін та вдарив приблизно 4-5 разів потиличною частиною голови об асфальт, після чого наніс приблизно 4-5 удари по обличчю руками. Коли потерпіла ОСОБА_9 підвелась з асфальту ОСОБА_8 розташувавшись перед обличчям потерпілої, почергово наніс удари кулаками правої та лівої руки в область голови, внаслідок чого потерпіла знову не втрималась та впала на асфальтовану поверхню, де останній продовжив наносити удари руками по обличчю потерпілої.

В цей час, на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_3 зайшла свідок вказаного кримінального правопорушення - ОСОБА_10 та зробила словесне зауваження ОСОБА_8 , в результаті чого останній припинив наносити удари потерпілій ОСОБА_9 .

Далі, ОСОБА_8 залишившись на місці вчинення кримінального правопорушення (проступку), знаючи, що потерпіла ОСОБА_9 пішла разом зі свідком ОСОБА_10 до приміщення будинку, дочекавшись допоки свідок піде від потерпілої, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, діючи умисно, зайшов до приміщення будинку, де знову вдарив долонею правої руки в область правої щоки і схопивши потерпілу ОСОБА_9 за волосся став трясти її голову.

В результаті вчинення протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: облисіння в завушній області праворуч, синці голови, обличчя, шиї, грудної клітини, правої сідниці, верхніх кінцівок, правого тазостегнового суглобу, лівого стегна, садна правого ліктьового суглобу, які за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, відповідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано судом за ч. 1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи апеляційної скарги:

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України змінити в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просив вважати засудженим ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин. В решті вирок суду залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Позиції сторін в суді :

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, день та час судового розгляду, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду за його відсутності.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановлені судом 1-ї інстанції фактичні обставини та кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України в апеляційному порядку не оскаржуються.

Разом з тим доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом 1-ї інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно зі вимогами п. 4 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є, зокрема, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено статтею (частиною) закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особової частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу (щодо призначення покарання у виді штрафу); відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України за умисне легке тілесне ушкодження встановлено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Вказана норма закону є імперативною і підлягає обов`язковому виконанню.

Як вбачається з оскарженого вироку суду 1-ї інстанції, судом не дотримано вищенаведених норм закону та призначено вид покарання ОСОБА_8 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що не передбачений санкціє вказаної статті закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції виходить з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи всі обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, офіційно не працевлаштований, не одружений, інвалідом не являється, утриманців не має, доказів протилежного суду не надано, в період з 20.06.2012 р. по 25.10.2016 р. звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з приводу «вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками», за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, позитивно характеризується за місцем проживання, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в виді громадських робіт не на максимальний строк, передбачений1 санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, буде відповідати вимогам ст. 50 КК, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, тому, з огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ст. 408 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок, в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у призначенні більш суворого покарання, ніж передбачено статтею (частиною) закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4