Справа № 573/1669/24
Провадження №1-кп/573/189/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09 червня 2024 за № 0000096 по обвинуваченню

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, зареєстрований та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, особа з інвалідністю (учасник АТО), не працюючого, раніше не судимого,

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Так, перебуваючи у АДРЕСА_1 у березні місяці 2024 року, ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія, достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водії необхідно пройти підготовку та скласти теоретичний і практичний іспит, діючи всупереч встановленому порядку, з прямим умислом, спрямованим на пособництво у підробленні посвідчення водія, яке надає право керуванні транспортними засобами із категоріями «В» з метою подальшого йо використання, діючи умисно, протиправно, з метою підроблення посвідчення водія та подальшого його використання, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, з власного телефону зайшов до менеджеру "Facebook" де знайшов сторінку з виготовлення ведійських посвідчень, після чого за допомогою мобільного додатку «Telegram» вів переписку із невідомою особою щодо вирішення питання придбання водійського посвідчення. ОСОБА_4 , вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення водія), надав свою фотографію та зразок свого підпису, а також надав свої особисті анкетні дані, таким чином, надав допомогу у виготовленні завідомо підробленого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме - посвідчення водія, яке надає право керування транспортними засобами із категорією «В».

В подальшому, орієнтовно на початку квітня 2024, перебуваючи у відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , отримав поштовою посилкою від невстановленої в ході досудового розслідування особи- завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме - водійське посвідчення серійний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , дата видачі - 12.03.2024, дата закінчення строку дії - 12.03.2026, за яке сплатив невідомій особі грошові кошти у сумі 3000 грн. шляхом оплати накладним платежем у поштовому відділенні.

В подальшому, після отримання підробленого посвідчення водія, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що згадане посвідчення водія підроблене, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що порушує вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами» зі змінами та доповненнями; умисно використовував завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 терміном дії від 12.03.2024 по 12.03.2026, ТСЦ 8041 категорії «В» під час керування транспортними засобами.

Так, 09.06.2024 о 10 год. 40 хв. нарядом СРПП Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області паралельно будинку 28 по вулиці Богдана Хмельницького у м. Білопілля, був зупинений автомобіль марки «RENAULT MEGANE», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На вимогу працівників поліції відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.1, 2.4 розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ОСОБА_6 , пред`явити свідоцтво про реєстрацію автомобіля та посвідчення водія, на підставі яких останній здійснював рух на зазначеному транспортному засобі, ОСОБА_4 , знаючи про те, що навчання він не проходив, спеціальні іспити щодо отримання посвідчення водія не здавав, усвідомлюючи, що право на керування даним транспортним засобом у встановленому законом порядку не набув, та те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи його настання, з метою введення в оману працівників поліції щодо наявності у нього права керування транспортним засобом, пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 12.03.2024 на його ім`я ТСЦ 8041, з ознаками підробки.

Відповідно до висновку експерта від 26.06.2024 № СЕ-19/119-24/9434-ДД за результатами проведеної судової технічної експертизи документів бланк посвідчення водія серійний номер НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , дата видачі - 12.03.2024, дата закінчення строку дії - 12.03.2026, не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території країни-виробника - України.

Виконуючи вказані дії ОСОБА_4 , усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, зокрема пояснив, що з власного телефону зайшов до менеджеру "Facebook" де знайшов сторінку з виготовлення ведійських посвідчень, після чого за допомогою мобільного додатку «Telegram» вів переписку із невідомою особою щодо вирішення питання придбання водійського посвідчення. Він надав свою фотографію та зразок свого підпису, а також надав свої особисті анкетні дані невідомій особі. В подальшому, на початку квітня 2024, перебуваючи у відділенні Нової Пошти в смт. Улянівка, він отримав поштовою посилкою від невстановленої особи підроблений офіційний документ, а саме - водійське посвідчення на його ім`я, дата видачі - 12.03.2024, дата закінчення строку дії - 12.03.2026, за яке сплатив невідомій особі грошові кошти у сумі 3000 грн. шляхом оплати накладним платежем у поштовому відділенні. В подальшому, після отримання підробленого посвідчення водія, він використовував завідомо підроблений документ -посвідчення водія під час керування транспортними засобами. 09.06.2024 у м. Білопілля, автомобіль марки «RENAULT MEGANE», д.н.з. НОМЕР_3 , яким він керував, був зупинений працівниками поліції, яким він пред`явив свідоцтво про реєстрацію автомобіля та посвідчення водія, знаючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, ввівши в оману працівників поліції. У вчиненому розкаюється та просить суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто здійснення пособництва в підробленні офіційного документа та використання завідомо підробленого офіційного документа.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує визначені пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, передбачені ст. 66 КК України, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, у судовому засіданні не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, особа з інвалідністю, не працюючий, учасник АТО, на утриманні перебувають малолітні діти (а. с. 41-46 ).

Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, із врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, необхідно призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу на користь держави.

Призначення обвинуваченому зазначеного покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

В ході досудового розслідування проводилась судова технічна експертиза, загальна вартість якої становить 3029,12 грн. (а. с. 40 ). Відповідно до ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України (а. с. 38 ).

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 11.06.2024 накладено арешт на майно, який необхідно скасувати, оскільки необхідність у ньому відпала (а. с. 39 ).

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп. процесуальних витрат.

Скасувати арешт, накладений 11.06.2024 ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 12 березня 2024 року ТСЦ 8041 з категорією «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази: посвідчення водія серії серійний номер НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , дата видачі - 12.03.2024, дата закінчення строку дії - 12.03.2026 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000096.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя