Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1150/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/192/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №296/1150/25 за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03.02.2025, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000447 від 31.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що слідчий суддя вирішуючи питання про арешт майна не врахував, що він не має статуту підозрюваного в даному кримінальному провадженні та взагалі не має відношення до нього. Вказує, що при накладені арешту на вилучене майно слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Зазначає, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому не зазначено підстав для арешту майна, а також за якими критеріями вказане майно визнано речовими доказами. Звертає увагу на те, що майно було вилучене 28.01.2025 в ході проведення обшуку за його місцем проживання, але в порушення КПК клопотання слідчого про арешт майна подано до суду 31.01.2025.

В ухвалі слідчого судді зазначено, слідча СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 за погодженням прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 28.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/390/25 від 15.01.2025 за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Мі 11» чорного кольору, який упаковано до спец, пакету №ІСР 0043080; ноутбук чорного кольору марки «Dell» Inspiron, який поміщено до спец, пакету №HYQ0005363; флеш-картку «Kingston» сірого кольору на 14,5 Gb, яку поміщено до спец, пакету №CRI 102095.

В обгрунтування клопотання слідча зазначила, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000447 від 31.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, стосовно того, що починаючи з лютого 2024 року службові особи комунального підприємства Житомирводоканал Житомирської міської ради, діючи за попередньою змовою з службовми особами ряду суб"єктів господарської діяльності, всупереч встановленим ЗУ «Про публічні закупівлі» вимогам щодо проведення публічних закупівель, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, здійснили укладення ряду договорів на проведення будівельних робіт, що спричинило тяжкі наслідки.

Посилаючись на те, що майно, вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 , має значення речових доказів у кримінальному провадженні, слідча просила накласти арешт на вилучене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу, передбаченим ст.98 КПК України, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та з метою збереження речових доказів, слідчій суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно.

ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, просив розгляд його апеляційної скарги проводити у його відсутність, оскільки він проживає і працює в м.Києві.

Колегія суддів з`ясувавши думку прокурора щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, вважає, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 , будучи повідомлений про розгляд клопотання слідчого на 03.02.2025, в судове засідання не з`явився, розгляд клопотання слідчого відбувся без його участі, копію оскаржуваної ухвали останній отримав 20.02.2025 про що свідчить розписка (а.п.122), а апеляційну скаргу подав згідно поштової відмітки 24.02.2025, тобто строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Заслухавши доповідача, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та постановив обґрунтоване рішення про арешт майна, вилученого 28.01.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000447 від 31.05.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

28.01.2025 під час проведення обшуку в межах даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді від 15.01.2025 (справа № 296/390/25) за місцем проживання ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено майно, яке зазначене в клопотанні слідчого, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Мі 11» чорного кольору; ноутбук чорного кольору марки «Dell» Inspiron; флеш-картку «Kingston» сірого кольору на 14,5 Gb.

28.01.2025 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирський області вищевказане речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000447 (а.п.17-18).

Враховуючи, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, а саме: може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні та у разі залишення його в користуванні ОСОБА_7 є ризики знищення, пошкодження та передачі цього майна, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вказаного майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя врахував вказані вимоги закону та обґрунтовано послався на можливість використання вилученого в ОСОБА_7 майна, як доказу вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що вилучене в ОСОБА_7 майно має ознаки, передбачені ст.98 КПК України, а також постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 28.01.2025 року вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000447 (а.п.17-18), колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вилученого майна з метою його збереження.

Доводи апеляційної скарги власника майна про те, що слідчим в клопотанні не зазначено, а слідчим суддею не встановлено підставу арешту майна, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в клопотанні слідчого та в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначено, що підставою арешту майна є збереження речових доказів відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Доводи апелянта про те, що майно, на яке накладено арешт не містить ознак речового доказу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Крім того, згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду від 15.01.2025 року (а.п.10-13) було надано дозвіл на вилучення, зокрема, мобільних телефонів, флеш-карт, техніки, на який виготовляються та зберігаються документи.

Більш того, постановами слідчого від 07.02.2025 та 18.02.2025 з вилученим майном призначені судові комп`ютерно-технічні експертизи.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ, втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Посилання апелянта на те, що він не має статусу в даному кримінальному провадженні та не має до нього відношення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 є інженером з технічного нагляду ТОВ Інжирінгова компанія «Академ Буд» та був залучений до складання певних документів, що стосуються виконання будівельних робіт на об`єктах будівництва сонячних електростанцій КП «Житомирводоканал».

Доводи апелянта про те, що в порушення вимог закону слідчій звернувся до суду лише 31.01.2025 з клопотанням про арешт вилученого 28.01.2025 в ході проведення обшуку за його місцем проживання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане клопотання було направлено слідчим поштою 29.01.2025 про що міститься відповідна відмітка (а.п.108).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 170-173 КПК України, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03.02.2025, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000447 від 31.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :