ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/549/25 Справа № 203/6846/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.246 Кримінального кодексу України (далі-КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 задоволено частково та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 50 днів, тобто до 11 квітня 2025 року, з утриманням у Державній установі Дніпровська установа виконання покарань №4 Міністерства юстиції України.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 встановлено заставу в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_7 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України (далі- КПК), на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

- не відлучатися із м. Павлограда Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він у період часу з 25.11.2024 по 27.11.2024 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням на даний час особами, за узгодженням та під керівництвом ОСОБА_11 , здійснили незаконну порубку у захисних та інших лісових насадженнях 123 дерев, які відповідно до Розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок пошкодження зелених насаджень до ступеня припинення росту склала 1 299 826,46 гривень, що у 858 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 підозрюється у створенні, керівництві злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК, та у незаконній порубці дерев у захисних та інших лісових насадженнях, перевезенні, зберіганні, збуті незаконно зрубаних дерев, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.28, ч.4 ст.246 КК.

05.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.246 КК.

11.02.2025 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.246 КК вручено дружині ОСОБА_7 - ОСОБА_12

19.02.2025 постановою процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_13 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

20.02.2025 о 13:00 годині підозрюваного ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , порушує питання про скасування ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді у подальшому не матиме дієвого превентивного впливу на забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, оскільки є необґрунтовано замалим для досягнення балансу між необхідністю дотримання прав та особистих свобод підозрюваного з необхідністю забезпечення дієвості кримінального провадження та суспільного інтересу.

Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочин, внаслідок протиправних дій якого завдано матеріальної шкоди на 1 299 826, 46 грн, прокурор стверджує, що ОСОБА_7 слід призначити застав у розмірі не менше 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у вигляді 1 362 600,00 грн, який еквівалентний розміру заподіяних збитків унаслідок вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, оскільки саме такий розмір застави зможе гарантувати виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року та постанови нову, якою клопотання прокурора задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4, із визначенням розміру застави у межах 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом; не відлучатися із м. Павлограда Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні в повному обсязі, вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, та санкції ч.1 ст.255, ч.4 ст.246 КК, за якими йому повідомлено про підозру, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна та позбавленням волі на строк від п`яти до семи років, відповідно.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Мотивуючи своє рішення про часткове задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.246 КК, а також на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК апеляційним судом не перевіряються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності збільшення розміру застави суд апеляційної інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених стеттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п.п.2,3 ч.5 ст.182 КПК розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Застава, як запобіжний захід у розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.

Цих вимог закону слідчим суддею було дотримано в повному обсязі та суд правильно визначив заставу у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, про що свідчить його процесуальна поведінка, оскільки, як встановлено під час апеляційного розгляду за ОСОБА_7 визначена слідчим суддею сума застави у сумі 757 000,00 гривень була внесена, його звільнено з-під варти, та, як зазначив прокурор, у сторони обвинувачення наразі відсутні зауваження щодо процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , з яким, після внесення застави, ніяких процесуальних дій проведено не було.

За наведених обставин визначений слідчим суддею розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні і не порушує права підозрюваного ОСОБА_7 .

Разом з тим, прокурором в апеляційній скарзі не наведено переконливих аргументів та не надано відповідних доказів наявності виключних обставин, які б надавали суду право, відповідно до положень ч.5 ст.182 КПК, у даному конкретному випадку встановити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який перевищуватиме максимальний розмір застави у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 50 днів, тобто до 11 квітня 2025 року, та альтернативою внесення застави - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4