Справа №705/170/25
1-в/705/46/25 УХВАЛА
16 січня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України № 3886-ІХ від 09.08.2024 та приведення вироку відповідно до вимог чинного законодавства,
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив переглянути його справу і вирок Києво-Святошинського районного суду м. Києва у зв`язку з декриміналізацією.
Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив його клопотання задовольнити та у зв`язку з набуттям чинності Закону України № 3886-ІХ привести вирок Києво-Святошинського районного суду від 13.04.2023 у відповідність до вимог чинного законодавств.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного по епізодам за фактами крадіжки майна в ніч з 20.11.2021 на 21.11.2021 на суму 1875 грн 00 коп., 16.09.2020 на суму 420 грн 00 коп. Зазначив, що правових підстав для зміни кваліфікації решти злочинів немає. Покарання, призначене ОСОБА_6 вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі просив залишити без змін.
Представник адміністрації установи ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді клопотання засудженого поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації установи, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.10.2022 та за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2022 та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2021 ця сума становила 2270 грн, а станом на 01.01.2022 ця сума становила 2481 грн.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_6 за вироками, за якими він засуджений, завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність виключення з вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.10.2022 обвинувачення по епізоду за фактом крадіжки майна в ніч з 20.11.2021 на 21.11.2021 на суму 1875 грн 00 коп., з вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2022 обвинувачення по епізоду за фактом крадіжки майна 16.09.2020 на суму 420 грн 00 коп., та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
Водночас встановлено, що кримінальна караність діянь за іншими фактами крадіжок майна за вироками Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.10.2022, Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2022 та Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року не усунута.
На цих підставах ОСОБА_6 необхідно вважати засудженим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України. Призначене ОСОБА_6 покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 К України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі підлягає залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд
Клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 вироки, за якими засуджений ОСОБА_6 .
Виключити з вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.10.2022 обвинувачення по епізоду за фактом крадіжки майна в ніч з 20.11.2021 на 21.11.2021 на суму 1875 грн 00 коп., з вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2022 обвинувачення по епізоду за фактом крадіжки майна 16.09.2020 на суму 420 грн 00 коп., та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
ОСОБА_6 вважати засудженим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України.
Призначене ОСОБА_6 покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1