Справа № 752/529/25
Провадження № 1-кс/752/911/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0002031 від 02.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене 21.01.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Motorola edge», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , з сім. карткою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Moto z 3 Play», IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з 2 сім. картами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «Galaxy A3», IMEI1 НОМЕР_8 , без сім. карти; CCD-диск Foreses P800F512G; банківські карти Ощадбанку НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , та Raiffatsen НОМЕР_11 ; предмет, який зовні схожий на пістолет, на якому наявні маркування «Zoraki-MOD. 914-S 0676005; предмет, який зовні схожий на патрон, на якому наявні маркування 9 mm; 2 квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002031 від 02.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , вступивши у попередню змову з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вчинив ряд кримінальних правопорушень (злочинів) у сфері службової діяльності за наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи намір отримати посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В», 15 травня 2024 року звернулась за мобільним телефоном до ОСОБА_5 , з метою проходження курсів з навичок керування транспортним засобом. В подальшому в процесі проходження курсів, ОСОБА_5 запевнив, що здати теоретичний та практичний іспити для отримання водійського посвідчення практично не можливо та почав вимагати неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за свою допомогу у сприянні вирішення вказаних питань.

Так, 17.06.2024 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, з метою вчинення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, , почав вимагати з ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000 Долларів США за вплив на службових осіб територіального сервісного центру МВС №7141, шляхом використання наявних зв`язків та особистих знайомств ОСОБА_6 та повідомив, що іспит необхідно здавати в м. Черкаси.

11.08.2024 в ході проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Київ вул. Чапека Карела, 8, на вимогу ОСОБА_5 , за вирішення питання щодо позитивного складання теоретичного іспиту в ТСЦ МВС № 7141, що розташований за адресою: Черкаська область м. Черкаси вул. Лесі Українки, 21, передала грошові кошти в сумі 1000 долларів США та в подальшому діяла за вказівками ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 11.09.2024, невстановленим способом, передав частину грошових коштів ОСОБА_4 для подальшої передачі ОСОБА_6 для здійснення ним впливу на прийняття рішення службовими особами ТСЦ № 7141 у позитивному складанні теоретичного іспиту на знання правил дорожнього руху ОСОБА_7 .

В свою чергу ОСОБА_6 , маючи особисті знайомства із службовими особами ТСЦ МВС №7141, шляхом передачі, невстановленим способом частини грошових коштів, вчинив вплив на останніх для позитивного вирішення питання у складанні теоретичного іспиту на знання правил дорожнього руху.

В подальшому, 11.09.2024 ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, перебуваючи в ТСЦ МВС №7141, виконуючи вказівки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 успішно склала теоретичний іспит на знання правил дорожнього руху, за допомогою невстановлених під час досудового розслідування службових осіб ТСЦ МВС №7141

Крім того, після успішного складання ОСОБА_7 теоретичного іспиту на знання правил дорожнього руху, ОСОБА_5 розуміючи порядок отримання посвідчення водія та необхідність в отриманні ОСОБА_7 свідоцтва про закінчення навчального закладу, діючи за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, 30.09.2024 почав вимагати грошові кошти в сумі 6 000 грн. для сприяння у проходженні навчання в автошколі ТОВ «Автошкола Веста», без фактичного відвідування занять, шляхом здійснення впливу на службових осіб ТОВ «Автошкола Веста.

Так, 01.10.2024 в ході проведення контролю за вчиненням злочину, ОСОБА_7 перебуваючи на автомобільному пакувальному майданчику біля закладу громадського харчування «Макдональдс» у м. Києві по пл. Деміївська, 1, на вимогу ОСОБА_5 , за вирішення питання щодо зарахування на навчання в автошколі ТОВ «Автошкола Веста», без фактичного відвідування занять, передала грошові кошти в сумі 6 000 грн. та в подальшому діяла за вказівками ОСОБА_5 .

В подальшому, невстановленими особами було внесено відомості про закінчення навчання ОСОБА_7 автошколи до ЄДР МВС.

Кім того, ОСОБА_5 розуміючи порядок отримання посвідчення водія та необхідність в подальшому ОСОБА_7 у складанні іспиту з практичного керування транспортним засобом, діючи за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, 15.11.2024 почав вимагати грошові кошти в сумі 15 000 грн. для сприяння позитивної здачі практичного іспиту, шляхом здійснення впливу на службових осіб ТСЦ МВС № 8049, що розташований в м. Києві по вул. Усенка, 8.

Так, 20.11.2024, в ході проведення контролю за вчиненням злочину, ОСОБА_7 перебуваючи на зупинці громадського транспорту «площа Деміївська» у м. Києві по проспекту Науки, на вимогу ОСОБА_5 , за вирішення питання щодо позитивного складання практичного іспиту в ТСЦ МВС № 8049, передала грошові кошти в сумі 15 000 грн. та в подальшому діяла за вказівками ОСОБА_5

ОСОБА_5 , у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 21.11.2024, невстановленим способом, передав частину грошових коштів невстановленій під час досудового розслідування особі для здійснення ним впливу на прийняття рішення службовими особами ТСЦ № 8049 у позитивному складанні практичного іспиту з керування транспортним засобом ОСОБА_7 .

В подальшому, 21.11.2024 ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, перебуваючи в ТСЦ МВС №8049, виконуючи вказівки ОСОБА_5 успішно склала практичний іспит з керування транспортним засобом та отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В».

21.01.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Motorola edge», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , з сім. карткою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Moto z 3 Play», IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з 2 сім. картами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «Galaxy A3», IMEI1 НОМЕР_8 , без сім. карти; CCD-диск Foreses P800F512G; банківські карти Ощадбанку НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , та Raiffatsen НОМЕР_11 ; предмет, який зовні схожий на пістолет, на якому наявні маркування «Zoraki-MOD. 914-S 0676005; предмет, який зовні схожий на патрон, на якому наявні маркування 9 mm; 2 квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки.

21.01.2025 вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002031 від 02.07.2024.

21.01.2025 ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України

На підставі зазначеного прокурор просить про задоволення клопотання.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання про арешт майна повідомлялись належним чином.

Від прокурора надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. У заяві прокурор зазначив, що клопотання підтримує, просить задовольнити, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Від власника майна ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002031 від 02.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 369 КК України.

21.01.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Motorola edge», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , з сім. карткою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Moto z 3 Play», IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з 2 сім. картами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «Galaxy A3», IMEI1 НОМЕР_8 , без сім. карти; CCD-диск Foreses P800F512G; банківські карти Ощадбанку НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , та Raiffatsen НОМЕР_11; предмет, який зовні схожий на пістолет, на якому наявні маркування «Zoraki-MOD. 914-S 0676005; предмет, який зовні схожий на патрон, на якому наявні маркування 9 mm; 2 квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки.

Постановою слідчого від 21.01.2025 вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002031 від 02.07.2024.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучене під час обшуку майно містить чи може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч.1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором мета щодо збереження речових доказів, може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Прокурором у клопотанні доведено, що вищезазначене вилучене під час обшуку майно, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 21.01.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-мобільний телефон марки «Motorola edge», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , з сім. карткою НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон марки «Moto z 3 Play», IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , з 2 сім. картами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ;

-мобільний телефон марки «Galaxy A3», IMEI1 НОМЕР_8 , без сім. карти;

-CCD-диск Foreses P800F512G;

-банківські карти Ощадбанку НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , та Raiffatsen НОМЕР_11 ;

-предмет, який зовні схожий на пістолет, на якому наявні маркування «Zoraki-MOD. 914-S 0676005;

-предмет, який зовні схожий на патрон, на якому наявні маркування 9 mm;

-2 квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки.

Ухвала про арешту майна підлягає негайному виконанню після її оголошення прокурором, слідчим у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1