Справа № 740/4/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/326/25
Категорія - ст. 390-1 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Ладижинським міським судом Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000265 від 01 жовтня 2024 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 січня 2025 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в цьому АДРЕСА_2 , який на даний відбуває покарання в Державній установі «Бердичівський виправний центр (№108)» Житомирської області, 17 листопада 2023 року був засуджений Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ст. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі, від відбування якого був звільнений на підставі ст. 75 КК України з визначенням іспитового строку 1 рік, ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 16 вересня 2024 року в порядку ст. 78 КК України звільнення від відбування покарання було скасоване, а ОСОБА_6 направлений для відбування покарання, призначеного вироком суду,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ст. 390-1 КК України до одного року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 1року 1 місяця обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з 25 грудня 2024 року.

Як установив суд, рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2024 року у цивільній справі № 740/4916/24 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_6 та визначено заходи тимчасового обмеження його прав з покладенням обов`язків у виді: заборони перебувати в місці проживання (перебування) у будинку АДРЕСА_2 з ОСОБА_9 на строк шість місяців, а також заборони наближатися до місця проживання (перебування) ОСОБА_9 - будинку АДРЕСА_2 на відстань ближче 300 м. на строк шість місяців.

Нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями встановленими рішенням суду, ОСОБА_6 діючи умисно, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, в період з 19 серпня 2024 року по 01 жовтня 2024 року продовжив спільне проживання із своєю тіткою ОСОБА_9 в домоволодінні за адресою: будинок АДРЕСА_2 , під час якого 01 жовтня 2024 року, близько 14 години 48 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в житловому будинку за вказаною адресою влаштував конфлікт із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого ображав останню нецензурною лайкою та розкидав речі.

Унаслідок таких дій заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють щодо реалізації завдань та цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці в сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямований на захист прав і інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій винного, доведеність його вини та призначену міру покарання, просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати в частині обрахування початку строку відбування покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 строк відбування покарання рахувати з 03 січня 2025 року. В решті вирок суду залишити без зміни.

Аргументує тим, що оскільки при призначенні остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України суд до призначеного покарання за новим вироком приєднує саме невідбуту частину за попереднім вироком, початок строку відбування покарання повинен обчислюватись з дня ухвалення нового вироку, або ж з дня приведення такого вироку до виконання, а не з початку строку відбування покарання за попереднім вироком. При цьому, відбута частина покарання за попереднім вироком в строку відбування покарання не зараховується.

ОСОБА_6 запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження не обирався, 25 грудня 2024 року він прибув до ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)» для відбування покарання, призначеного вироком від 17 листопада 2023 року.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, яке він вчинив в період з 19 серпня по 01 жовтня 2024 року, тобто після ухвалення попереднього вироку від 17 листопада 2023 року.

Отже, суд першої інстанції правильно призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, при цьому частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вирком Ніжинського міськрайонного суду від 17.11.2023 (фактично у виді 1 місяця обмеження волі).

Однак, всупереч положенням ст. 71 КК України суд неправильно розтлумачив закон України про кримінальну відповідальність, нормативно не обґрунтувавши своє рішення в частині початку строку відбування покарання, у зв`язку з чим ухвалив, що початок такого строку необхідно рахувати з дня прибуття ОСОБА_6 до виправної установи на виконання попереднього вироку, таким чином фактично повторно зарахував в строк відбування покарання частину відбутого строку покарання у виді обмеження волі за попереднім вироком з 25 грудня 2024 року по 03 січня 2025 року.

Положеннями ст.ст. 71, 72 КК України не передбачено можливість зарахування засудженому у строк покарання строку вже відбутого покарання в іншому кримінальному провадженні, тому цей строк слід обчислювати з моменту постановлення останнього за часом вироку.

Ухвалюючи вирок 03 січня 2025 року та визначаючи початок строку відбування покарання з 25 грудня 2024 року, суд повторно зарахував в строк відбування покарання вже відбуте ОСОБА_6 покарання, чим застосував закон, який не підлягає застосуванню, тобто неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти аргументів прокурора, пояснюючи, що йому ніде було жити, окрім місця, щодо якого був виданий припис не наближатися, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в умисному невиконанні обмежувального припису відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому колегією суддів не перевіряються.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами, визначеними ст. 381 КПК України, у порядку спрощеного провадження.

Згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, а тому суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначити їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, з поміж іншого, треба вважати невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Таким чином, при призначенні остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, суд до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує саме невідбуту частину покарання за попереднім вироком. У такому випадку початок строку відбування покарання має рахуватись або з дня ухвалення нового вироку, або ж з дня приведення такого вироку до виконання, але не з початку строку відбування покарання за попереднім вироком.

При цьому, такий строк не може обраховуватись з початку строку відбування покарання за попереднім вироком, адже відбута частина покарання за попереднім вироком в строк відбування покарання не зараховується.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили та згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зараховується судом у строк покарання.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що в рамках цього провадження запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався, отже строк попереднього ув`язнення за правилами ст. 72 КК України у строк відбуття покарання обвинуваченому не зараховується, за відсутності такого строку.

З мотивувальної частину вироку вбачається, що суд першої інстанції правильно призначивши ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, з урахуванням не відбутої частини покарання за попереднім вироком, помилково зарахував у строк відбуття покарання той період часу, коли обвинувачений відбував покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду від 17 листопада 2023 року.

Так, 25 грудня 2024 року ОСОБА_6 прибув до ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)» для відбування покарання у виді одного року обмеження волі, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року.

Оскаржуваним вироком від 03 січня 2025 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення в період з 19 серпня по 01 жовтня 2024 року. Таким чином, нове кримінальне правопорушення ОСОБА_6 було вчинене після постановлення вироку 17 листопада 2023 року.

За таких обставин, суд правильно призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, врахувавши невідбуту частину покарання, яка підлягала приєднанню з урахуванням того, що частково покарання за попереднім вироком обвинуваченим у період з 25 грудня 2024 року по 03 січня 2025 року вже відбуте.

При цьому, суд помилково ухвалив рішення обчислювати строк відбування покарання з 25 грудня 2024 року, зарахувавши відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції своїх висновків в цій частині не мотивував, не вказав, на підставі чого прийняв таке рішення та чим керувався у своїх висновках щодо визначення початку строку відбування покарання.

Поза увагою суду залишилось те, що положеннями ст.ст. 71, 72 КК України не передбачено зарахування засудженому у строк покарання строку вже відбутого покарання в іншому кримінальному провадженні.

З урахуванням того, що при ухваленні вироку суд першої інстанції помилково зарахував в строк відбування покарання частину вже відбутого ОСОБА_6 строку покарання за попереднім вироком, який зарахуванню на підставі ст. 71 КК України не підлягає, тим самим неправильно застосувавши закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно ст. 408 КПК України є підставою для зміни вироку суду, а не його скасування, як помилково вважає прокурор, оскільки визначення початку строку відбування покарання не є визначенням строку покарання.

До такої правової позиції дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у Постанові від 24 лютого 2025 року ( справа №359/2693/23), зазначаючи, що зарахування строку попереднього ув`язнення та визначення правильної дати відліку покарання, не є застосуванням більш суворого покарання, оскільки покарання, призначене вироком суду першої інстанції не змінилося, і такі зміни можуть бути внесені апеляційним судом шляхом постановлення ухвали, а не вироку суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 січня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині початку обчислення строку покарання, змінити.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з 03 січня 2025 року.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який відбуває покарання у виправному центрі, в той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12