ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001049 від 08 квітня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Країв Островського району Рівненської області, громадянина України, з середньо освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старший стрілець десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження, які приймають учать у судовому засіданні

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним

Солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану військовий злочин за наступних обставин.

14.03.2024 близько 09 год. 20 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу НОМЕР_2 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 отримав усний наказ свого начальника - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_7 , відданий на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 одшб (військова частина НОМЕР_1 ) № 36/3дск від 13.03.2024 ОКП - ЛИМАН (2912-8), про висунення до 09 год. 00 хв. 15.03.2024 в район позиції відділення «ГОВЕРЛА» в район з центром лісосмуга на околиці н.п. Терни Краматорського району Донецької області з метою виконання завдання у складі групи прикриття із здійснення вогневого прикриття штурмової групи «А» та нанесення вогневого ураження по противнику в районі ПВ «НАДІЯ», ПВ «ПАНАМА», блокування підходу резерву противника з району ПВ «БЕРДЯНСЬК» та завдання вогневого ураження противнику під час висування його до резерву, розгортання та контратаки.

Продовжуючи свої кримінальні протиправні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого стрільця десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 14.03.2024 близько 09 год. 20 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу НОМЕР_2 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 , отримавши усний наказ свого начальника - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_7 , відданий на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 одшб (військова частина НОМЕР_1 ) № 36/3дск від 13.03.2024 ОКП - ЛИМАН (2912-8), про висунення до 09 год. 00 хв. 15.03.2024 в район позиції відділення «ГОВЕРЛА» в район з центром лісосмуга на околиці н.п. Терни Краматорського району Донецької області з метою виконання завдання у складі групи прикриття із здійснення вогневого прикриття штурмової групи «А» та нанесення вогневого ураження по противнику в районі ПВ «НАДІЯ», ПВ «ПАНАМА», блокування підходу резерву противника з району ПВ «БЕРДЯНСЬК» та завдання вогневого ураження противнику під час висування його до резерву, розгортання та контратаки, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Стаття (частина статті) закону, що передбачає відповідальність за злочини, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3

ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрито відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Позиція обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України не визнав, суду показав, що він є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходив навчання закордоном, після навчання виконував обов`язки військовослужбовця у військовій частині, приймав участь у виконання бойових завдань, був поранений, після лікування та реабілітації повернувся до військової частини, 14.03.2024року перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 отримав наказ свого начальника на виконання завдання у складі групи прикриття із здійснення вогневого прикриття штурмової групи, відмовився виконувати наказ та займати позиції з огляду на те, що вважав, що у нього незадовільний стан здоров`я, такий висновок зробив самостійно.

Показання свідків

Свідок ОСОБА_7 , суду показав, що він є заступником командира та 14.03.2024 року приблизно о 09 год. 20 хв. перебуваючи за місцем розташування в/ч було зачитано бойове розпорядження щодо зайняття певних рубежів. Також ОСОБА_7 зазначив, що військовослужбовець ОСОБА_3 відмовився від виконання бойового розпорядження, а перед цим ОСОБА_3 пройшов медичне обстеження і будь-яких перешкод за станом здоров`я для виконання бойового завдання не було.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він є заступником командира роти, 14.03.2024 року у м. Лиман було зачитано бойовий наказ, серед інших військовослужбовців перебував ОСОБА_3 , який відмовився від виконання бойового наказу.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що 14.03.2024 року в м. Лиман було вишикувано військовослужбовців для оголошення наказу, його запросили для фіксування оголошення наказу. Після оголошення бойового наказу ОСОБА_10 відмовився від його виконання, однак з яких причин була відмова він не пам`ятає, але стверджує, що ОСОБА_3 був екіпірований і стан його здоров`я дозволяв виконувати бойове завдання. Наказ було оголошено доступною та зрозумілою мовою.

Докази, досліджені судом на підтвердження встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення

Судом було досліджено наступні докази:

- відповідно до дослідженого судом наказу командира військової частини від 21.12.2023 року ОСОБА_3 призначено на посаду старшого стрільця десантно-штурмового взводу в/ч НОМЕР_1 ;

- з дослідженої судом медичної характеристики ОСОБА_3 придатний до служби в ДШВ;

- судом досліджено протокол огляду від 14.03.2024 року, предметом огляду є відеозапис з назвою «videi417270413» тривалість якого 00:09:11, при досліджені даного відеозапису встановлено, що в присутності свідка ОСОБА_9 було відтворено зміст даного відеозапису, під час чого встановлено факт надання усного наказу заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 13 одшб В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 та відмови виконувати наказ військовослужбовцем ОСОБА_3 , відеозапис досліджувався в судовому засіданні;

- відповідно до наказу від 11. 02.2024 року старшого лейтенанта ОСОБА_7 призначено на посаду заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 і він є начальником для солдата ОСОБА_3 ..

VІІІ. Мотиви суду

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, перевіривши їх за критеріями належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дійшов до висновку, що наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України поза розумним сумнівом.

Обвинувачення ОСОБА_3 обґрунтовується показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які зазначили про факт відмови виконання наказу його безпосереднього начальника ОСОБА_7 з боку ОСОБА_3 та відсутність скарг на стан здоров`я, відеозаписом, на якому видно та чутно, факт доведення до ОСОБА_3 його безпосереднім начальником ОСОБА_7 наказу про необхідність направлення на відповідні позиції і роз`яснено наслідки відмови виконання даного наказу, на що ОСОБА_3 відповів, що виконувати наказ не буде.

Згідно довідки військово-лікарської комісії № 2349/2, ОСОБА_3 придатний до військової служби. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії у ОСОБА_3 встановлено діагноз «гіпертонічна хвороба 1 стадії, ступеня 2, ризик помірний» та зазначено, що він придатний до служби у Десантно-штурмових військах.

Заява ОСОБА_3 про те, що він скаржився на погане самопочуття та йому було необхідно пройти медичне лікування не підтверджуються належними та допустимими доказами, так як свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вказали про відсутність факту скарг з боку ОСОБА_3 на стан свого здоров`я, що підтверджено при перегляді відеозапису, суду не надано жодних документів, які б підтверджували неможливість обвинуваченим виконати наказ командира.

Суд вважає, що поза розумним сумнівом, стороною обвинувачення доказано під час судового розгляду, що ОСОБА_3 дійсно відмовився виконувати наказ свого безпосереднього начальника в умовах воєнного стану, тобто вчинив непокору.

Суд допитав обвинуваченого, свідків, дослідив надані докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, та дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем ЗСУ та присягнувши захищати державу та виконати свій обов`язок, захищаючи територіальну цілісність України, вчинив непокору, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаціними військами оборони ЗСУ на вказаній ділянці оборони, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 , відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 .

ХІ. Вирішення питання щодо судових витрат

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з моменту затримання - 14.03.2024 року. Зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення.

Речові докази: оптичний диск з відеозаписом - зберігати при матеріалах справи

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_11