Справа №760/7784/25 1-кс/760/4675/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим,-

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що в провадженні відділу дізнання Солом`янського УПГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, яке було внесено в ЄРДР за №0000929 від 17.09.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.358 КК України на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення.

Обставини щодо яких звернулася ОСОБА_4 до органу досудового розслідування наступні:

У період з 22.06.2002 року по 04.12.2020 року заявниця ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі між собою.

Від шлюбу мають двох дочок 2005 та ІНФОРМАЦІЯ_2

За час шлюбу подружжям ОСОБА_7 за спільні грошові кошти, серед іншого, набуто для спільного користування у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64 кв. м. Проте, як пізніше (вже при поділі майна подружжя) з`ясувалося, придбання вказаної квартири було оформлено на матір чоловіка - ОСОБА_8 .

Так, згідно договору про участь у Фонді фінансування будівництва №350, укладеного 24.07.2014 року між ОСОБА_8 та ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» щодо об`єкта інвестування - квартири АДРЕСА_1 , та договору відступлення майнових прав на об`єкт інвестування, укладеного 08.08.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» та ОСОБА_8 щодо об`єкта інвестування - квартири АДРЕСА_1 , попри те, що грошові кошти на придбання квартири належали подружжю ОСОБА_7 , інвестором щодо квартири АДРЕСА_2 визначена ОСОБА_8 .

Набувши майнові права на об`єкт інвестування за вказаним договором, ОСОБА_8 прийняла спірну квартиру за актом приймання-передачі об`єкта інвестування, укладеним з Дочірнім підприємством «Міськінвестжитлобуд» та восени 2014 року зареєструвала на неї право власності, на підтвердження якого отримала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві 15.09.2014 року.

В подальшому 26.07.2017 року спірна квартира була переоформлена на ОСОБА_6 шляхом укладання між ним та його матір`ю ОСОБА_8 договору дарування.

Після формального набуття ОСОБА_8 спірної квартири у власність всі ремонтні роботи, а також перепланування здійснені за рахунок колишнього подружжя ОСОБА_7 . Протягом всього вказаного періоду часу ОСОБА_4 не знала про оформлення квартири таким чином - на матір чоловіка, була впевнена, що квартира набута у спільну сумісну власність, оскільки оплачена з рахунка чоловіка, де зберігалися спільні кошти подружжя.

Обставини придбання спірної квартири за спільні кошти колишнього подружжя ОСОБА_7 можуть підтверджуються відомостями про грошові перекази у визначений період з рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «Енергобанк», код банку 300272.

Із банківської виписки за вказаним рахунком вбачається, що грошові кошти за вказану квартиру, були сплачені ОСОБА_6 з належного йому банківського рахунка.

Вказана квартира є предметом спору у справах:

- №760/8803/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мак Роад», ОСОБА_8 , про визнання визнання права власності на спільне майно подружжя та поділ спільного майна подружжя, що наразі перебуває в провадженні Київського апеляційного суду,

- 760/15390/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця», про визнання договору відступлення права вимоги до договору про участь у ФФБ, договору відступлення майнових прав на об`єкт інвестування недійсними в частині покупця, визнання договору дарування недійсним, що наразі перебуває в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва.

Однак, не бажаючи ділити вказану квартиру з колишньою дружиною, ОСОБА_6 подано до суду копію договору позики від 05.08.2014 року, який нібито було укладено між ним та його матір`ю. За умовами вказаного договору позики, ОСОБА_6 було надано в борг своїй матері ОСОБА_8 суму в розмірі 313 286,00 гривень, що становить біль ніж 1/3 частину вартості квартири АДРЕСА_1 , шляхом перерахування з власного рахунку безпосередньо продавцю квартири.

За допомогою вказаного договору позики ОСОБА_6 намагається довести перед судом, що придбання спірної квартири ним було здійснено за рахунок коштів, що належали не йому (подружжю ОСОБА_7 ), а його матері, та таким чином намагається уникнути поділу цієї квартири між подружжям.

З огляду на час та обставини появи вказаного договору, є підстави вважати, що він є підробленим, договір укладений «заднім числом», виключно для формування позиції у справі №760/15390/21 в обґрунтування версії ОСОБА_6 про походження коштів на придбання спірної квартири, без реальних намірів встановлення між його сторонами - матір`ю і сином відносин, притаманних сторонам за договором позики.

В скарзі скаржник зазначає, що надаючи вказаний договір позики, відомостей про виконання ОСОБА_8 грошового зобов`язання за цим договором ОСОБА_6 не надав.

При цьому, змістом договору встановлено, що позика підлягає поверненню у строк до 01 січня 2020 року, натомість квартира, нібито на придбання якої ОСОБА_8 взяла кошти в борг у ОСОБА_6 була подарована нею останньому у 2017 році. При цьому ОСОБА_8 вказаною квартирою з моменту набуття у власність не користувалася, маючи заборгованість перед ОСОБА_6 за договором позики, вказану квартиру передала йому в дар безоплатно. Таким чином, ОСОБА_8 не тільки позбавилась квартири, яка нібито їй потрібна була для власного використання, а ще і набула заборгованість у розмірі 313 286,00 грн.

Така поведінка не характерна для родичів такого ступеня спорідненості за вказаних обставин.

Зміст оспорюваного договору підтверджує те, що вказаний договір готувався поспіхом, в межах строку, наданого судом на подання відзиву на позовну заяву, адже містить суттєві помилки, що впливають на встановлення між його сторонами правовідносин, притаманних договору позики та підтверджують факт його підробки.

Зокрема:

- в п.3 договору, визначено, що обумовлені договором кошти повинні бути перераховані в якості оплати за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №350 від 24.07.2017 року, в той час, як оспорюваний в межах справи №760/15390/21 договір вчинений у 2014 році;

- пункти 4, 11, 12 договору на підтвердження факту отримання позики та укладення договору містять відсилання до п. 1 договору, а саме: «Позика вважається отриманою ПОЗИЧАЛЬНИКОМ у разі надходження (зарахування) коштів у сумі 313 286 (триста тринадцять тисяч двісті вісімдесять шість) гривень на банківські рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» (Код ) з призначенням зазначеними у пункті 1 цього договору.» (п.4); «Цей договір вступає в силу і вважається укладеним з моменту його підписання та надходження (зарахування) коштів у сумі 313 286,00 гривень на банківські рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» () з призначенням, зазначеними у пункті 1 цього договору.» (п.11); «В разі ненадходження (незарахування) грошових коштів у сумі 313 286,00 гривень на банківські рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» () з призначенням, зазначеними у пункті 1 цього договору, цей договір вважається неукладеним.» (п.12). При цьому, п. 1 договору, на який здійснено відсилання за вищенаведеними пунктами, взагалі не містить зазначення ані призначення платежу, ані реквізитів, за якими він має бути здійснений.

Таким чином, ОСОБА_6 вивів спірну квартиру із об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, оформивши її на матір, вподальшому переоформив її на себе шляхом укладення з матір`ю договору дарування, з метою ухилення від поділу вказаної квартири для прикриття вищевказаної оборудки подав до суду договір, укладений між ним та його матір`ю, який має ознаки фіктивності та підробки, оскільки є вагомі підстави вважати, що вказаний договір вчинено «заднім числом», без наміру настання юридичних наслідків обумовлених договором.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 позбавлена права власності на ? частину вищевказаної квартири як на спільне майно подружжя.

Наведені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.ч.1, 4 ст.358, ч.3 ст.190, ч.1 ст.384 КК України.

13 березня 2025 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася з клопотанням до дізнавача про визнання ОСОБА_4 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, мотивуючи тим, що внаслідок вищевказаної оборудки із підробкою та використанням підробленого договору позики, ОСОБА_4 позбавлена права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64 кв. м.

Того ж дня, 13.03.2025 року старшим дізнавачем відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Ознайомившись із вказаною постановою, вважає її незаконною, необґрунтованою, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Скаржник в судове засідання не з`явилася причини неявки суду не повідомила. Повідомлена належним чином.

Представник скаржника в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі. Скаргу підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Повідомлена належним чином.

Суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України закріплено право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора на досудовому провадженні.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що в провадженні відділу дізнання Солом`янського УПГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, яке було внесено в ЄРДР за №0000929 від 17.09.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.358 КК України на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення.

Обставини щодо яких звернулася ОСОБА_4 до органу досудового розслідування наступні:

У період з 22.06.2002 року по 04.12.2020 року заявниця ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі між собою.

Від шлюбу мають двох дочок ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2

За час шлюбу подружжям ОСОБА_7 за спільні грошові кошти, серед іншого, набуто для спільного користування у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64 кв. м. Проте, як пізніше (вже при поділі майна подружжя) з`ясувалося, придбання вказаної квартири було оформлено на матір чоловіка - ОСОБА_8 .

Так, згідно договору про участь у Фонді фінансування будівництва №350, укладеного 24.07.2014 року між ОСОБА_8 та ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» щодо об`єкта інвестування - квартири АДРЕСА_1 , та договору відступлення майнових прав на об`єкт інвестування, укладеного 08.08.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» та ОСОБА_8 щодо об`єкта інвестування - квартири АДРЕСА_1 , попри те, що грошові кошти на придбання квартири належали подружжю ОСОБА_7 , інвестором щодо квартири АДРЕСА_2 визначена ОСОБА_8 .

Набувши майнові права на об`єкт інвестування за вказаним договором, ОСОБА_8 прийняла спірну квартиру за актом приймання-передачі об`єкта інвестування, укладеним з Дочірнім підприємством «Міськінвестжитлобуд» та восени 2014 року зареєструвала на неї право власності, на підтвердження якого отримала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві 15.09.2014 року.

В подальшому 26.07.2017 року спірна квартира була переоформлена на ОСОБА_6 шляхом укладання між ним та його матір`ю ОСОБА_8 договору дарування.

Вказана квартира є предметом спору у справах:

- №760/8803/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мак Роад», ОСОБА_8 , про визнання визнання права власності на спільне майно подружжя та поділ спільного майна подружжя, що наразі перебуває в провадженні Київського апеляційного суду,

- 760/15390/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця», про визнання договору відступлення права вимоги до договору про участь у ФФБ, договору відступлення майнових прав на об`єкт інвестування недійсними в частині покупця, визнання договору дарування недійсним, що наразі перебуває в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва.

13 березня 2025 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася з клопотанням до дізнавача про визнання ОСОБА_4 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, мотивуючи тим, що внаслідок вищевказаної оборудки із підробкою та використанням підробленого договору позики, ОСОБА_4 позбавлена права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64 кв. м.

Того ж дня, 13.03.2025 року старшим дізнавачем відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Вказана постанова мотивована тим, що на даний час досудове розвідування у даній справі триває і органом дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР №000929 від 17.09.2024 під час розслідування невстановлені відомості щодо наявності підстав визнання ОСОБА_4 потерпілою та у разі виявлення обставин для визнання ОСОБА_4 потерпілою остання буде викликана для вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого.

Тому, старший дізнавач відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві прийшла до висновку, про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, 30.09.2024 року старшим дізнавачем відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 вже була винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Аналізуючи вказані норми, слідчий суддя вважає, що постанова старшого дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про відмову у визнанні потерпілою від 13.03.2025 є передчасною та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, яке розслідується, оскільки під час досудового розслідування дізнавачем не було допитано заявника, з метою підтвердження чи спростування фактів завдання йому шкоди, що суперечить завданням кримінального провадження.Крім того, саме на дізнавача покладається обов`язок доказування обставин в кримінальному провадженні, проте дізнавачем не була надана оцінка наданим представником заявника доказам.

З урахуванням викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про скасування постанови дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 13.03.2025 про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова детектива від 13.03.2025 - скасуванню,як необгрунтована.

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати старшого дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №000929 від 17.09.2024.

Таким чином, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 на постанову старшого дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 13.09.2025 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР №000929 від 17.09.2024, задовольнити.

Постанову від 13.03.2025 старшого дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР №000929 від 17.09.2024, скасувати.

Зобов`язати старшого дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №000929 від 17.09.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1