Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8120/23
Провадження № 1-кп/644/136/24

УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2024 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у залі судових засідань кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2023 року №0000661, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Аксютівка, Чугуївського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимий, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкав АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч.2 ст.114-2 КК України, -

УСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження з 23.10.2023 року. Задоволено клопотання захисника про витребування доказів, розгляд справи відкладений. Враховуючи, що до визначеної дати судового засідання строк дії запобіжного заходу спливає, прокурором подано клопотання про його продовження на строк 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що підозра є обґрунтованою, продовжує існувати ризик, передбачений п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Прокурор просила, з урахуванням положень ч.4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави та врахувати вимоги ч.6 ст. 176 КК України щодо неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів. Зазначала, що даний ризик наразі лише збільшився, обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт, просив врахувати, що розуміння ризику є статистичним, ризик наведений прокурором доказами не підтверджується та є абстрактним, обвинувачений раніше не судимий, не переховувався, перебуває під вартою вже майже 2 роки, має місце постійного проживання, батьків похилого віку, дружину, дитину, окрім того, просив врахувати, що в місті лунає повітряна тривога та відбуваються обстріли міста, а в слідчому ізоляторі немає сховища, також просив врахувати, що перебуваючи в умовах ізолятора обвинувачений не має можливості отримувати належну медичну допомогу. Посилався на чисельну практику Європейського суду з прав людини щодо питання запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 підтримала позицію другого захисника та просила змінити запобіжний захід на більш м`який, на домашній арешт, який може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків в повному обсязі. Також зазначала, що наразі підозра не знайшла своє підтвердження, всі докази досліджені, прокурором не наведено будь-яких доводів щодо не можливості обрати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. а тому просила змінити запобіжний захід її підзахисному на домашній арешт із носінням засобу контролю.

Обвинувачений з позицією захисників погодився, просив змінити запобіжний захід надати йому можливість пройти лікування, стан його здоров`я значно погіршився, неодноразово звертався до медичної частини слідчого ізолятора з приводу надання йому допомоги фахівця стоматолога, але йому відмовити з посилання на відсутність спеціаліста.

Вирішуючи заявлене клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2023 року обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що був продовжений.

Суд вважає, що підозра є обґрунтованою до ступеню необхідного для даної стадії процесу. Розгляд справи триває, відкладено розгляд справи у зв`язку із доповненням судового розгляду стороною захисту.

Також, суд зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Не зважаючи на те, що процесуальний закон і не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При цьому «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96), але у той же час питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба ізоляції не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість кримінальних правопорушень (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»). Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Враховуючи, що в країні введено воєнний стан, обставини кримінального правопорушення, що інкриміновано обвинуваченому, існує суспільний інтерес.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що ризик, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, продовжує існувати. Триває судовий розгляд. Суд вважає, що існує можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі, що на думку суду обґрунтовано може викликати загрозу втечі обвинуваченого.

Суд враховує, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, працював, має родину, постійне місце реєстрації. При цьому, не встановлено будь-яких даних щодо неможливості його перебування в умовах слідчого ізолятора. Обвинувачений суду пояснив, що він не звертався до медичної частини з приводу надання дозволу отримати медичну допомогу поза межами ізолятора, також не звертався до суду з приводу оскарження дій медичної частини, в матеріалах провадження також відсутні дані про стан здоров`я та його погіршення, неможливості надання допомоги в умовах ізолятора. Захисником клопотання про витребування даної інформації лише заявлено до суду.

Відповідно до п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Але при цьому, відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою, що наразі виключає можливість зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

З урахуванням досліджених доводів сторін, обставин вчиненого правопорушення, суд вважає, що запобігти ризикам, що продовжують існувати і забезпечити можливість судового розгляду кримінального провадження може виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Закінчити розгляд справи не є можливим до встановленого 2-місячного строку, тому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 331, 391 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 15.02.2025 року.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 18.12.2024 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисниками, прокурором, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання та судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий: суддя ОСОБА_1