В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

законного представника

обвинуваченого - ОСОБА_6

спеціаліста служби у справах

дітей та сім`ї - ОСОБА_7

інспектора превенції - ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002459 від 21.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, учня Узинського ліцею «Успіх», раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

20.07.2024 року близько 22 години, неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повертався до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де надворі, поруч із вказаним будинком зустрів компанію хлопців, серед яких був неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час між ОСОБА_9 та компанією хлопців виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину. Під час указаного конфлікту в ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний намір, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, ОСОБА_4 дістав з правої кишені своїх штанів ніж та тримаючи його в правій руці умисно завдав ОСОБА_9 один удар ножем в область живота, чим спричинив останньому рану на передній поверхні живота зліва у нижньому відділі (в лівій здухвинній області), від якої йде рановий канал та проникає в черевну порожнину, по ходу котрого ушкодження тонкої кишки, брижі її та брижі товстої кишки, з кровотечею та наявністю приблизно 2,5 літрів крові в черевній порожнині, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечними для життя.

Своїми діями, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, неповнолітній ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав. При цьому надав суду наступні показання. 20.07.2024 року близько 22 години він, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (прізвище не пам`ятає) йшли в м. Узин біля будинку 70 по вул. Авіаторів в м. Узин додому до ОСОБА_13 . По дорозі ОСОБА_10 отримав від дівчини повідомлення образливого змісту, переказав його і вони почали сміятися. Біля них проходив ОСОБА_9 , якого він раніше не знав. ОСОБА_14 розмовляв по телефону, причепився до них за те, що вони голосно розмовляли і пішов далі. Коли ОСОБА_14 відійшов на 15 метрів, вони з компанією знову почали сміятися. ОСОБА_9 почав кричати в їхній бік образливі речі. Він ( ОСОБА_4 ) запитав ОСОБА_14 чого він лізе не в своє діло. На що ОСОБА_9 сказав, що розіб`є йому ( ОСОБА_4 ) обличчя і пішов до нього. ОСОБА_9 замахнувся кулаком правої руки в ліву сторону його ( ОСОБА_4 ) обличчя, на що він злякався, відстрибнув назад. ОСОБА_9, махаючи руками, знову пішов на нього. Він ( ОСОБА_4 ) з правої кишені штанів дістав ніж, махнув вперед рукою і відчув, що попав поо ОСОБА_14 . Тоді він ( ОСОБА_4 ) підняв очі, витягнув ніж. Це все було в темноті. ОСОБА_9 схопився за бік і пішов. Вони всі розбіглися, спочатку бігли в одному напрямку, потім в різних. Ніж біля «Укрпошти» він загубив. Прибіг додому, розповів все батькові. Допомоги ОСОБА_14 на місці вони не надавали. Після події з ОСОБА_14 не спілкувався. Позавчора він намагався зателефонувати ОСОБА_14 , щоб попросити вибачення, проте останній не взяв слухавку. Також суду показав, що ніж купив через соцмережу «Інстаграм» за місяць-два до події. Зазначив, що це ніж з чорним пластиковим рукоятям, лезо близько 11-12 см. Він використовував його на рибалці, різав продукти харчування. Того дня, коли трапилася подія, він одягнув штани, в яких був ніж. Суду повідомив, що після закінчення школи має плани вступати до вищого навчального закладу.

Хоча під час судового засідання потерпілий та його законний представник не були присутні, ОСОБА_4 попросив у потерпілого вибачення. Щиро покаявся. Просив суворо не карати.

Цивільний позов не визнав.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав за згодою учасників судового провадження недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням даних, які характеризують особу винного, оскільки ці докази ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

При обранні міри покарання суд бере до уваги пом`якшуючі обставини ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обтяжуючих обставин по справі відповідно до ст. 67 КК України суд не вбачає.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його характеристику.

Обставинами, які характеризують особу обвинуваченого є те, що ОСОБА_4 неповнолітній, учень Узинського ліцею «Успіх», раніше не судимий. Виховується батьком. Мати обвинуваченого, ОСОБА_15 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до характеристики директора Узинського ліцею «Успіх» ОСОБА_16 та класного керівника ОСОБА_17 , учень 9-А класу ОСОБА_4 навчається в даній школі з 1 класу. За час навчання зарекомендував себе як не дуже старанний, пасивний учень. Має середні здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам`ять слабо розвинена. Увага нестійка. До уроків систематично не готується. Не проявляє інтересу як до навчання, так і до життя класу та школи. Думки висловлює не чітко, логічне мислення не досить розвинуте, не вміє аналізувати, робити правильні висновки. Переважають такі риси характери: байдужість, упертість, схильність до протиправної поведінки. Мали місце прояви само ушкодження (порізи лезом рук і ніг). Шкідливі звички: палить, лихословить, залежний від гаджетів. На зауваження вчителів під час уроків реагує вороже. До доручень не завжди ставиться відповідально. Пасивний до суспільно-корисної роботи. Не користується авторитетом серед однокласників. Не має вад здоров`я. Щодо поведінки підлітка неодноразово зверталися за консультацією до шкільного психолога та соціального педагога, викликали батька. ОСОБА_18 не прислухався до порад спеціалістів, категорично відмовився від їхньої допомоги.

ОСОБА_4 до лікаря-нарколога за медичною допомогою не звертався, що підтверджується довідкою КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради від 08.08.2024 року за № 112. Також ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався. КНП «Узинська МЛ» УМР не володіє інформацією стосовно звернень ОСОБА_4 до лікаря-нарколога в межах своєї компетенції, що підтверджується відповіддю директора КНП «Узинська міська лікарня» Узинської міської ради від 23.07.2024 року за № 01-07-316.

Згідно відповіді начальника служби у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_19 від 22.07.2024 року за № 15-05-162, ОСОБА_4 не перебуває та не перебував на обліках у службі. Скарг щодо поведінки та відвідування навчальних занять з Узинського ліцею «Успіх» Узинської міської ради не надходило.

Начальником служби у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_19 , головним спеціалістом ОСОБА_7 , ФСР КУ «ЦНСП» ОСОБА_20 було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт. Відповідно до вказаного акту, житло розташоване на 3 поверсі 3 поверхового будинку, складається з 3 кімнат. Є кухня, коридор, ванна, туалет. Загальна площа квартири приблизно 75 м2. Умови проживання задовільні, квартира потребує косметичного ремонту. Є світло, вода, електроплита, електрохвильовка, газ відключений. У батька дитини тимчасові підробітки, дохід приблизно 5 тисяч. У дитини є кімната, ліжко, стіл, шкаф, сезонний одяг, мобільний телефон. Дитина отримує пенсію по втраті годувальника. Батько дитини має недостатній виховний потенціал, але він намагається забезпечити свою дитину усім необхідним для всебічного розвитку.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 321 від 15.08.2024 року: 1. ОСОБА_4 у період вчинення інкримінованих йому дій страждав на емоційно нестабільний розлад особистості. 2. ОСОБА_4 у період вчинення інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. 3. За своїм психічний станом ОСОБА_4 у період вчинення інкримінованих йому дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 4. ОСОБА_4 на даний час страждає на емоційно нестабільний розлад особистості. 5. ОСОБА_4 за своїм психічним станом в даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 6. ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. 7. Даних за алкогольну/наркотичну залежність не виявлено.

За результатами проведеного опитування неповнолітнього ОСОБА_4 , складено висновок психолога ОСОБА_21 від 23.07.2024 року, відповідно до якого було виявлено наступне: психофізіологічний розвиток дитини відповідає віковим нормам, неповнолітній скористався своїм розкладним ножем в конфліктній ситуації. Також було виявлено наявність ознак, які характерні для переживання дитиною душевного болю, обумовленого життєвою історією та низький емоційний інтелект, що призвів до психотравмувальних обставин.

Відповідно до досудової доповіді, складеної провідним інспектором Білоцерківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_22 від 30.10.2024 року, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній. Орган з питань пробації вважає за можливе виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк. У разі прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України та ч. 3 ст. 76 КК України.

Крім того, законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 до лікаря-нарколога за медичною допомогою не звертався, що підтверджується довідкою КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» Маловільшанської сільської ради від 08.08.2024 року за № 113. Також ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався. КНП «Узинська МЛ» УМР не володіє інформацією стосовно звернень ОСОБА_6 до лікаря-нарколога в межах своєї компетенції, що підтверджується відповіддю директора КНП «Узинська міська лікарня» Узинської міської ради від 23.07.2024 року за № 01-07-315.

Суд приходить до висновку, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 є міра покарання, передбачена санкцією ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі і у відповідності до ст. 75, 104 КК України суд вважає за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

В ході судового розгляду представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_23 було заявлено позов до ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди. Цивільний позивач просить стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн, а у разі відсутності майна, достатнього для відшкодування завданих збитків, моральну шкоду стягнути в частці якої не вистачає або в повному обсязі з його батька ОСОБА_6 .

В своїй позовній заяві ОСОБА_9 зазначає, що зазнав фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здопров`я, душевних страждань. Моральна шкода полягає в тому, що він переніс сильний фізичний біль, тривале лікування, змінився звичайний ритм його життя. Він не може активно рухатись, займатись спортом, що впливає на моральний та психологічний стан. Він втратив сон та спокій, постійно роздратований та знервований, часто впадає в депресію. Не має можливості переносити фізичні навантаження, постійно їздить на обстеження, приймає велику кількість ліків. Просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 позов не визнав. Його законний представник ОСОБА_6 цивільний позов не визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено у ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено в п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» від 02 липня 2004 року № 13, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) від 31 березня 1995 року № 4 (далі Постанова).

Відповідно до п. 3 вищевказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У абзаці 1 пункту 9 цієї ж Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Частиною 2 ст. 1179 ЦК України передбачено, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Судом встановлено, що у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 відсутнє на праві власності будь-яке майно. Тому суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду із законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_23 , оскільки потерпілий ОСОБА_9 є неповнолітнім.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. 2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням всіх обставин справи, наслідків, що настали від вчинених кримінального правопорушення, ступеню та характеру фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого ОСОБА_9 , в результаті чого порушено його звичайний спосіб життя, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення із законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_23 моральної шкоди підлягає задоволенню в розмірі 100 000 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 23.07.2024 року на майно, яке було вилучено 21.07.2024 року в ході огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: джинсові штани темно-синього кольору «Premium Denim», кофту темно-синього кольору марки «Adidas».

Речові докази: три паперові конверти зі слідами речовини бурого кольору, які передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 1240 від 05.08.2024- знищити.

Речові докази: джинсові штани темно-синього кольору «Premium Denim», кофту темно-синього кольору марки «Adidas», які передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області що належать ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 .

Судові витрати відсутні.

Відносно ОСОБА_4 29.07.2024 року було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого спливає 13.01.2025 року. Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня та продовжити покладені на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання; не відлучатися з населеного пункту, де він проживає без дозволу прокурора чи суду; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 та п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.

До набрання вироком законної сили продовжити покладені на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання; не відлучатися з населеного пункту, де він проживає без дозволу прокурора чи суду; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного обов`язків покласти на службу превенції Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області на території обслуговування, якого проживає ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_23 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 23.07.2024 року на майно, яке було вилучено 21.07.2024 року в ході огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: джинсові штани темно-синього кольору «Premium Denim», кофту темно-синього кольору марки «Adidas».

Речові докази: три паперові конверти зі слідами речовини бурого кольору, які передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 1240 від 05.08.2024- знищити.

Речові докази: джинсові штани темно-синього кольору «Premium Denim», кофту темно-синього кольору марки «Adidas», які передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області що належать ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим - з дня отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним вдповідно до положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку вручити учасникам, направити потерпілому та його законному представнику.

Суддя: ОСОБА_1