489/7759/18 26.03.2025
н/п 1-кп/490/965/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 489/7759/18
У Х В А Л А

26 березня 2025 року м.Миколаїв

Колегія Центрального районного суду м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

під час проведення судового засідання у режимі відеоконференції по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003050 від 01.08.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

10.03.2025 року на електронну пошту Центрального районного суду м.Миколаєва надійшли клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та продовження запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. В обґрунтування поданих клопотань прокурор зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися та на даний час жодна з підстав для продовження обраних відносно обвинувачених запобіжних заходів не змінилася. Обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинувачених щодо виконання ними своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та не дасть можливості запобігти ризикам. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинувачених переховуватися від суду, знищити, сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (ризики відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ), незаконно впливати на інших обвинувачених (ризик відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) та вчинити інше кримінальне правопорушення (ризик відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ).

В судовому засіданні прокурор подані клопотання про продовження запобіжних заходів підтримав та просив їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 вважала клопотання прокурора таким, що підлягає залишенню без задоволення, та просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що надала суду письмові заперечення на клопотання прокурора.

В обґрунтування поданих заперечень захисником зазначено про те, що наразі відсутні будь-які об`єктивні доводи, що свідчать про необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу та неможливість його зміни на більш м`який. Зокрема, на думку сторони захисту, обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе належним чином забезпечити виконання ним його процесуальних обов`язків, а також попередити ризики, передбачені ст.177 КПК України. Звертала увагу суду на те, що всупереч вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, протягом усього часу сторона обвинувачення формально посилається на ті ж самі обставини для застосування до її підзахисного найсуворішого запобіжного заходу, незважаючи на прямий обов`язок доводити, що існуючі ризики протиправної поведінки обвинуваченого не змінились. Просила врахувати, що ОСОБА_5 має місце реєстрації та постійного мешкання, до моменту затримання, незважаючи на відсутність офіційного працевлаштування, утримував та піклувався про матір, яка є інвалідом третьої групи, а також під час перебування у слідчому ізоляторі уклав шлюб. Дружина ОСОБА_5 також є особою з інвалідністю другої групи і так само потребує догляду з боку свого чоловіка. Наразі бабуся ОСОБА_5 ОСОБА_12 внаслідок пережитого важкого інсультного стану та наявних тяжких хвороб проживає за місцем мешкання останнього разом з його матір`ю, позбавлена можливості самостійно за собою доглядати і потребує постійного стороннього догляду. Матір ОСОБА_5 ОСОБА_13 на теперішній час проходить лікування від наслідків пережитої двосторонньої полісігментарної пневмонії, а його дружина ОСОБА_14 регулярно проходить лікування у зв`язку з наявною симптоматичною епілепсією, що підтверджується відповідною документацією, копії якої долучені до вказаних заперечень. Фактично ОСОБА_5 є єдиним піклувальником для членів своєї сім`ї та годувальником, а тому має намір працевлаштуватись задля забезпечення належного рівня як власного життя, так і життя своєї родини. Також, просила звернути увагу суду на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_5 , наявність у нього ряду тяжких захворювань, які потребують постійного та тривалого лікування, що підтверджується наданою захисником медичною документацією, яку суд долучив до матеріалів справи. На думку захисника, в умовах слідчого ізолятору її підзахисний не в змозі отримати усе необхідне для нього та належне лікування, що значною мірою погіршує його становище. У зв`язку з викладеним, посилаючись на норми кримінально-процесуального законодавства та практику ЄСПЛ, просила: у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити; застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням додаткових обов`язків, передбачених п.п.14, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та їх захисники адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_10 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту не заперечували.

Прокурор проти задоволення клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який та на цілодобовий домашній арешт заперечував та просив відмовити у їх задоволенні.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та їх захисники адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_10 залишили вирішення клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, письмові заперечення захисника ОСОБА_9 з доданими до них документами, колегія суддів приходить до наступного.

Так, під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.08.2018 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 31.01.2025 року до 31 березня 2025 року включно.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, ст.17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

На думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, що один із інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 злочинів вчинено за попередньою змовою групою осіб, у випадку доведеності винуватості йому може загрожувати покарання у виді довічного позбавлення волі, дані про його особу, зокрема його віку та стану здоров`я, а головне посягання на суспільні відносини, що охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Колегія суддів також вважає, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , викладені у письмових запереченнях останньої на клопотання прокурора, про відмову у задоволенні клопотання прокурора та зміну запобіжного заходу, однак не вважає беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_5 і щодо яких останньому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватими у інкримінованих злочинах, зможе вплинути на інших обвинувачених, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), знищити або сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки частина майна, яка була викрадена у потерпілої ОСОБА_15 , а саме мобільний телефон та золота сережка, так і не були знайдені під час проведення досудового розслідування.

Крім того, як вбачається з копії ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 13.10.2023 року, наданої прокурором, на розгляді вказаного суду перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України (судова справа №521/13352/17).

Відповідно до даної ухвали ОСОБА_5 28.01.2017 у місті Одеса в салоні автомобіля, діючи відкрито, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, направлених на відкрите викрадення чужого майна, визначив об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S7», який знаходився на передній панелі автомобіля та шляхом ривку заволодів зазначеним телефоном, після чого вибіг з автомобіля, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 24 000 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 13.10.2023 року клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності задоволено, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, відповідно до ст.49 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього в силу п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрито. Ухвала набрала законної сили 23.10.2023 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявлений прокурором ризик можливості вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 до затримання офіційно не працював, тобто не мав постійного та стабільного джерела прибутку, на час затримання був неодружений (одружився під час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою), що вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також стан його здоров`я (відсутність даних щодо неможливості перебування в умовах державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" за станом здоров`я).

Зокрема, про відсутність міцних соціальних зв`язків свідчить і та обставина, що обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні 20.09.2022 року відмовився (не зміг) назвати повні прізвище, ім`я, по батькові своєї дружини, з якою уклав шлюб під час перебування в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".

Відтак, колегія суддів, керуючись ст.ст.179, 194 КПК України, а також з урахуванням положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк, а в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який та на цілодобовий домашній арешт, слід відмовити.

Доводи захисника в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідних для продовження тримання під вартою, та зводяться лише до незгоди з клопотанням прокурора.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді домашніх арештів відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, приходить до наступного.

Під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.08.2018 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03.08.2020 року змінений на цілодобовий домашній арешт за адресою його проживання: АДРЕСА_2 , та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.03.2023 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 змінено на нічний домашній арешт із забороною полишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 20:00 години до 07:00 години наступного дня, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 31.01.2025 року до 31 березня 2025 року включно.

Крім того, під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.08.2018 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28.09.2018 року змінений на цілодобовий домашній арешт за адресою її проживання: АДРЕСА_3 , та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.03.2023 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 змінено на нічний домашній арешт із забороною полишати місце свого теперішнього проживання за адресою: АДРЕСА_4 , у період часу з 20:00 години до 07:00 години наступного дня, та з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 31.01.2025 року до 31 березня 2025 року включно.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Відповідно до ч.6 цієї ж статті, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та зміни відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у виді домашнього арешту, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на інший більш м`який відносно останніх судом не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, а саме те, що останні з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання винуватими у інкримінованому злочині, зможуть ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), знищити або сховати будь-які з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки до теперішнього часу не встановлено місцезнаходження частини викраденого майна потерпілої.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що: ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова за заочною формою здобуття освіти, з 08.11.2023 року працювала по трудовому договору у ФОП " ОСОБА_16 "; ОСОБА_6 неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраних щодо обвинувачених запобіжних заходів у виді домашнього арешту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 197, 331 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 24 травня 2025 року включно.

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід та на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 24 травня 2025 року включно, з забороною обвинуваченому полишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 20:00 години до 07:00 години наступного дня, та покладенням обов`язків, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.03.2023 року.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 24 травня 2025 року включно, з забороною обвинуваченій полишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 20:00 години до 07:00 години наступного дня, та покладенням обов`язків, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.03.2023 року.

Ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3