ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23 січня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному проваджені № 0000554 від 22.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, -

В С Т А Н О В И В:

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_6 заявила вказане клопотання, обгрунтувавши його тим, що згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Натомість поданий прокурором обвинувальний акт відносно не відповідає вимогам п. 5 частин другої статті 291 КПК України, оскільки у повідомленні про підозру та обвинувальному акті не збігається виклад обставин правопорушення, в частині дати виникнення умислу в ОСОБА_4 на вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення та невірна правова кваліфікація дій ОСОБА_4 . Зокрема, в повідомленні про підозру від 27 листопада 2024 року зазначено наступне: Так, у ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час, але не пізніше 10.06.2022, виник прямий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караного діяння, яке полягає у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України. В обвинувальному акті від 08 січня 2025 року зазначено наступне: Так, ОСОБА_4 , за невстановленпх досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час, але не пізніше 10.06.2024, виник прямий злочинний умисел, направленний на вчинення кримінально караного діяння, яке полягає у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 ромі, визнання правомірною тимчасової окупації чистини території України. До того ж, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України характеризується поєднанням двох дій у таких формах, як виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України.На переконання сторони захисту для кваліфікації дії особи за ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України необхідне створення та подальше розповсюдження примірників відповідної інформаційної продукції. Причому йдеться про поєднання двох дій (кома замінює «та», але не «або»). Тобто, судячи з обвинувального акту, дії ОСОБА_4 проявилися лише в поширенні матеріалів, що були виготовлені не нею, а тому в діях обвинуваченої відсутній склад злочину за ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України, що свідчить про невірну кваліфікацію дій обвинуваченої.Відсутність правильної правої кваліфікації, є порушенням правова ОСОБА_4 на захист, оскільки обвинувачена не розуміє від якого обвинувачення їй слід захищатися.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо повернення обвинувального акту прокурору з посиланням на те, що відмінність у даті виникнення умислу ОСОБА_4 згідно повідомлення про підозру є технічною помилкою, яка була в подальшому усунена винесенням постанови про уточнення даних, та вважав вірною правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши клопотання захисника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 зазначив, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Це підтверджено і практикою Європейського суду з прав людини, на яку посилається захисник, зокрема, у рішенні «Маточча проти Італії» зазначено, що хоча «обвинуваченому мають повідомити «в деталях» підставу обвинувачення проти нього, тобто суттєві факти, які свідчать проти нього і є підставою для обвинувачення і характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих суттєвих фактів»,[1]однак «обсяг «детальної» інформації, на який посилається [пункт (а) параграфу 3 статті 6 Конвенції], змінюється в залежності від особливих обставин кожної справи».[2]

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

З урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту чи правової кваліфікації дій обвинуваченої є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст. 373 КПК, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст. 318-380 КПК України.

Якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, то питання зміни обвинувачення можливо вирішити шляхом застосування вимог ст. 337-339 КПК.

Виходячи з положень кримінального процесуального законодавства та судової практики, визначення форми, послідовності, ступеню деталізації та обсягу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації кримінального правопорушення, що зазначаються в обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора.

В обвинувальному акті прокурором викладено обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, що в повному обсязі дозволяє стороні захисту зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення є достатніми для правильного розуміння обставин та реалізації права на захист. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Суд звертає увагу на те, що невідповідність обвинувального акта вимогам, які передбачені для обвинувального акта відповідними положеннями КПК України є вичерпною підставою для його повернення.

При цьому, з урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення є проведенням судом оцінки доказів, що є процесуально неприпустимим.

До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно з вимогами чинного КПК, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого КПК, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених статтями 318-380 КПК України.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для повернення обвинувального акту прокурору та задоволення клопотання захисника.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7