УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 01.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 01.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що ГУ НП в Київській області досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000208 від 01.04.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з 2023 року ОСОБА_8 за усною домовленістю із ОСОБА_7 здійснював організацію будівництва будинку для останнього на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (земельна ділянка із кадастровим номером :12:002:0290). Так, на початку здійснення будівництва ОСОБА_8 та ОСОБА_7 домовились, що вартість вказаних робіт складатиме приблизно 40-50 тис. доларів США. При цьому з початку будівництва грошові кошти сплачувались ОСОБА_7 , відповідно до наданих ОСОБА_8 звітів про закуплені матеріали та виконані роботи.

Так у середині березня 2024 року, ОСОБА_7 виразив невдоволення темпами вказаного будівництва, та вирішив повернути вкладені власні грошові кошти у будівництво, які він сплачував ОСОБА_8 ,

В подальшому 16.03.2024 в період часу з 14 год. 05 хв. по 14 год. 26 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в кав`ярні магазину «Сільпо», що за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 76, разом із ОСОБА_9 організував зустріч із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з метою залучення останніх для допомоги у подальшому примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань.

Так, у подальшому, на підставі домовленості із ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, на спрямований на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань ОСОБА_8 .

У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, 18 березня 2024 року ОСОБА_6 перебуваючи на земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 , куди ОСОБА_7 запросив ОСОБА_8 для нібито погодження подальшого плану будівництва. ОСОБА_8 прибув на вказану ділянку близько о 13 годині 00 хв., та в цей час до цієї ж ділянки приїхали ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, які завели ОСОБА_8 до однієї з недобудованих споруд на вказаній ділянці, де протягом години піддавали потерпілого фізичному насильству, що виразилось у нанесенні ОСОБА_6 ляпасів в область голови та тулуба ОСОБА_8 , а також ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 висловлювали погрози насильством до ОСОБА_8 , які останній сприйняв для як реальні.

Окрім цього, продовжуючи свої злочинні дії, з метою реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 наказали ОСОБА_8 сісти в автомобіль ОСОБА_5 марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , щоб поїхати з ними до нотаріуса ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіс якої знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Прибувши до офісу нотаріуса за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під примусом змусили ОСОБА_8 підписати договір позики який був викладений на бланку серії НТА №964327 та у подальшому посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 , на суму 1101800 (один мільйон сто одна тисяча вісімсот) гривень, які ОСОБА_8 начебто взяв у ОСОБА_5 .

Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , 14 травня 2024 року, перебуваючи на ділянці, що за адресою:

АДРЕСА_1 , о 13 год. 23 хв. зустріли ОСОБА_8 , та почали погрожувати його життю та здоров`ю з метою примусити ОСОБА_8 сплатити грошові кошти ОСОБА_7 , та в подальшому ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 завдав декілька ударів кулаком в область обличчя ОСОБА_8 , а також ударів ногами в область паху ОСОБА_8 , внаслідок яких останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця під правим оком, крововиливів в білкову оболонку та райдужку правого ока; саден в проекції правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань ОСОБА_5 , 02 вересня 2024 року, перебуваючи на ділянці, що за адресою: Київська область, м. Бориспіль, на перехресті вулиць Київський шлях та Новопрорізна, у період часу з 15 год. 18 хв. по 15 год. 21 хв. зустрів ОСОБА_8 біля одного з магазинів, та наказав останньому аби він йшов з ним до літньої тераси. Підійшовши до літньої тераси біля якої вже знаходився ОСОБА_6 , останній реалізуючи свій злочинний умисел, у період часу з 15 год. 21 хв. висловлював погрози ОСОБА_8 фізичною розправою, та в подальшому різким рухом руки смикнув потерпілого за його руку, та в подальшому вихватив телефон потерпілого з його рук, та кинув на підлогу. Крім цього, з метою надання висловленим погрозам реального характеру, а також примушування ОСОБА_8 до виконання висловленої ними вимоги, ОСОБА_6 долонею руки наніс ОСОБА_8 два удари в область обличчя. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 о 15 год. 44 хв. зателефонував зі свого мобільного пристрою до ОСОБА_7 застосовуючи відеодзвінок, та показав останньому, що він зустрів ОСОБА_8 та наказав останньому не залишати вказане місце до прибуття ОСОБА_7 .

Того ж дня, о 16 год. 07 хв. на вказане місце прибув ОСОБА_7 , який реалізовуючи спільний умисел, спрямований на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, почав погрожувати ОСОБА_8 застосуванням насильства та вимагати повернення грошових коштів.

Крім цього, у ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у період вчинення дій щодо примушування ОСОБА_8 до виконання цивільно-правових зобов`язань, враховуючи наявність у них договору позики про наявність боргу на суму 1101800 (один мільйон сто одна тисяча вісімсот) гривень, які ОСОБА_8 начебто взяв у ОСОБА_5 , який був укладеним ОСОБА_8 під примусом, не пізніше травня 2024 року, достовірно знаючи, що указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжено та не скасовано до теперішнього часу, виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом отримання грошових коштів від ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, розуміючи пригнічений стан потерпілого ОСОБА_8 внаслідок раніше застосованого до нього насильства під час вчинення дій щодо примушування ОСОБА_8 до виконання цивільно-правових зобов`язань, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

01 червня 2024 року перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у період часу з 15 год. 47 хв. по 15 год. 58 хв., у телефонній розмові висунули вимогу ОСОБА_8 з погрозою застосування насильства, щодо передачі їм грошових коштів у сумі 28 тис. доларів США, під виглядом сплати неіснуючого боргу.

Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на вимагання грошових коштів ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , 02 вересня 2024 року, перебуваючи на ділянці, за адресою: Київська область, м. Бориспіль, на перехресті вулиць Київський шлях та Новопрорізна, у період часу з 15 год. 18 хв. по 15 год. 21 хв. зустрів ОСОБА_8 біля одного з магазинів, та наказав останньому аби він йшов з ним до літньої тераси. Підійшовши до літньої тераси біля якої вже знаходився ОСОБА_6 , останній у період часу з 15 год. 21 хв. висловлював погрози ОСОБА_8 фізичною розправою, та в подальшому різким рухом руки смикнув потерпілого за його руку, та в подальшому вихватив телефон потерпілого з його рук, та кинув на підлогу. Крім цього, з метою надання висловленим погрозам реального характеру, а також примушування ОСОБА_8 до виконання висловленої ними вимоги щодо передачі грошових коштів, ОСОБА_6 долонею руки наніс ОСОБА_8 два удари в область обличчя.

Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на вимагання грошових коштів у

ОСОБА_8 , ОСОБА_5 21 листопада 2024 року, перебуваючи біля спортивного залу «Starfit», за адресою: Київська область, м. Бориспіль,

вул. Київський шлях, буд. 10, близько о 16 год. 30 хв. зустрів ОСОБА_8 , та з метою примусити останнього сплатити грошові кошти стосовно раніше висловленої вимоги, розпилив сльозогінний газ в обличчя ОСОБА_8 , від чого останній відчув різкий біль в очах. У подальшому, ОСОБА_5 пішов до машини, та поїхав у невідомому напрямку. В цей час, близько о 16 год. 40 хв. із вказаного спортзалу вийшов ОСОБА_6 , який також зустрів ОСОБА_8 , та почав погрожувати його життю та здоров`ю з метою сплати останнім грошових коштів стосовно раніше висловленої вимоги.

21.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України.

21.11.2024 під час проведення обшуку, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон «NOMI» із зарядним пристроєм.

Вилучені речі спеціально пристосовані для зберігання, опрацювання даних, швидкого пошуку, дзвінків, обміну повідомленнями та грошових переказів, тобто як інструменти для автоматизації інформаційних процесів, записи в яких можуть містити інформацію щодо вчинення злочинів та могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 21.11.2024 вилучені речі визнанні речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Слідчий, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, при цьому звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність.

Володілець вилученого майна в судове засідання не з`явився. При цьому, слідчим надано відомості про те, що ним було повідомлено власника майна про день та час судового засідання.

Неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, додатково долучені документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ГУ НП в Київській області за процесуального керівництва прокурорів Київської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000208 від 01.04.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України.

21.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України.

21.11.2024 під час проведення обшуку, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон «NOMI» із зарядним пристроєм.

21.11.2024 постановою старшого слідчого ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками вчинення якого розслідується кримінальне провадження, та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що вилучене майно в ході затримання підозрюваного ОСОБА_6 цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого в ОВС слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході затримання підозрюваного ОСОБА_6 , а саме на: мобільний телефон «NOMI» із зарядним пристроєм.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя