Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/3683/24
провадження № 1-кп/650/72/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка клопотання прокурора по кримінальному провадженню № 0000705 від 02.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000705 від 02.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

В ході судового засідання даного кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час обрання (застосування) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід вказуючи на те, що таким чином буде забезпечено право обвинуваченого на альтернативний запобіжний захід.

Обвинувачений у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив та підтримав позицію захисника щодо необхідності застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до частинами першою-третьою статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному проваджені вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, санкція якої передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке відповідно до статті 183 КПК України передбачає можливість застосування до обвинуваченої особи найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2024 року, встановлено, що стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 08 лютого 2025 року.

Відповідно до вищенаведеної ухвали стосовно обвинуваченого було застосовано вказаний запобіжний захід, за наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд вважає, що наявність даних ризиків в сукупності з іншими обставинами, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, раніше не судимий, з середньою освітою, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення правопорушення проходив військову службу у військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», обставини вчинення кримінального правопорушення визнав не повністю, свідчить про наявність підстав для продовження щодо нього вищевказаного запобіжного заходу з метою запобігання зазначеним ризикам.

Будь-яких передбачених законом обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено та сторонами не доведено.

Доказів існування будь-яких обставин, що виникли після ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу та його продовження, та які б спростовували наявність чи свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також спростовують суспільну небезпеку особи обвинуваченого, стороною захисту суду також не надано, тому підстави для не застосування вказаного запобіжного заходу відсутні.

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведено прокурором, унеможливлює не застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу, оскільки в такому разі буде неможливо запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого перешкодити інтересам правосуддя, суд вважає доцільним, з урахуванням принципу правової визначеності, продовжити дію застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу в межах строку визначеного законом.

Разом з цим, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави, керуючись при цьому такими міркуваннями.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 КПК України є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177 та 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід.

Отже, за частиною шостою статті 176 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

Розмір застави визначається суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, що наведені вище. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 КПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених вимог закону свідчить про те, що суддя має право у даному випадку не визначити розмір застави, однак такий крок повинен бути детально аргументованим та виправданим, адже особа буде позбавлена гарантованого їй права бути звільненою під заставу.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 7 КПК України однією з важливих засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тобто, на кожну із сторін покладається обов`язок довести обґрунтованість висунутих аргументів та надати докази, з яких суддя має виходити при ухваленні рішення.

Самого факту обвинувачення особи у вчиненні тяжкого злочину щодо якого суд має право не визначати розмір застави при вирішенні даного питання недостатньо, адже ця обставина повинна бути оцінена у сукупності з іншими обставинами (жодну з яких прокурор не навів), які б в достатній мірі могли переконати в доцільності та виправданості у прийнятті рішення щодо подальшого позбавлення обвинуваченого на альтернативний вид запобіжного заходу, наявність якого і обумовлена обранням щодо нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про розмір застави суд дійшов таких висновків.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти заставодавця у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Суд враховує всі підстави та обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме відомості про особу та наявні докази, про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачених статтею 177, 178 КПК України, згідно з якими суд вправі визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та визначає достатній розмір застави щодо обвинуваченого у розмірі 60 прожиткових мінімумів працездатних осіб. Ця сума, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, не є явно непомірною для нього. В той же час вона є значною та цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 182, 183, 197, 199, 331 КПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб, тобто до 15 березня 2025 року, включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , заставу 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суддею суми застави, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на обвинуваченого покласти такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та спеціалістами у цьому кримінальному провадженні;

5) носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, або порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак, може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, відповідно до пункту 1-1 частини другої статті 395 КПК України, в частині обраного запобіжного заходу.

Суддя __________________ ОСОБА_6