Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/152/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 263КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 наухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2025 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який перебуває на посаді кулеметника, одруженого, маючого на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, раніше не судимого,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001377,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів, тобто з 06.03.2025 по 04.05.2025 включно, з визначенням застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211960 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходуу вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Мотивуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу слідчий вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що прокурором продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження, а ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Однак закінчити розслідування до вказаного часу не є можливим, оскільки для всебічного, повного й неупередженого розслідування всіх обставин кримінального провадження необхідно виконати наступні дії:

- встановити та допитати всіх осіб, яким що-небудь відомо з приводу вчинених кримінальних правопорушень, в тому числі осіб;

- долучити до матеріалів висновки судових біологічних експертиз за експертною спеціальністю 9.5. «Молекулярно-генетичні дослідження», вказані судові експертизи призначено 16.12.2024, загальною кількістю 8 штук;

- отримати відповідь від Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Національної гвардії України та Національної поліції України щодо надання міжнародними партерами Україні вилученого у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а саме бойової зброї, вибухових пристроїв та бойових припасів (які мають ідентифікуючі ознаки: саморобний вибуховий пристрій, який складається з корпусу пострілу ВОГ -17 поєднаного з підривачем «УЗРГМ», яке має маркування «УЗРГМ 131-76 583», а на корпусі маркування «ВОГ17 мА9А-ІХ-1», пістолетний магазин, з маркуванням «НЯ 11 68-4» та набої у кількості 20 (двадцяти) штук, з маркуванням «270 02» у кількості 17 шт., «38 82» у кількості 1 шт., «38 87» у кількості 2 шт., корпус гранати «Ф-1», з маркуванням «10785Т» та корпус гранати «РГД-5», з маркуванням «9…-90», саморобний вибуховий пристрій СВП типу «ХАТАПКА», з маркування «СОГ-17М 254-9-91» та на важелі маркування «УЗРГМ 153-74583», УЗРГМ, з маркуванням «УЗРГМ-2 14-89 349-2» та на внутрішній частині «386-6-90», УЗРГМ, з маркуванням «УЗРГМ-2-212-80-УЗЧП» та на внутрішній частині «386-33-81», саморобний вибуховий пристрій СВП типу «ХАТАПКА», який складається з корпусу пострілу «ВОГ-17», з маркуванням «ВОГ-17 МА-ІХ-1 254-9-91» та підривач типу «УЗРГМ», маркування на важелі «УЗРГМ 153-74 583», 7 (сім) пістолетних магазинів, з маркуванням «ЯТ1914-4», «АТ-1970-5», «433-3», «1434-1», «ВН874-1», «КВ153-2», «ВП784-1», разом з набоями, у кількості 140 штук, з маркуванням «38 87» - 14 шт., «38 88» - 18 шт., «38 74» - 4 шт., «38 76» - 1 шт., «38 82» - 7 шт., «270 02» - 94 шт., 3 (три) пістолетних магазини, з маркуванням «109-2», «2597-1», «0812-2» та набоями, у кількості 24 штуки, з маркуванням «270 02» - 6 шт., 2 (два) набої, калібром 7х62 мм., маркування «АМА 96», корпус гранати «Ф-1», з маркуванням «57-2214Т» та підривач типу «УЗРГМ», 3 (три) піротехнічних вироби військового призначення, а саме димові гранати, 3 (три) постріли «ВОГ-25», з маркуванням «40ММRLV-HEF10-15-22», «АF411010-22», 4 (чотири) набої, калібру 7х62 мм., з маркуванням «АМА 94», набої калібром 5х45 мм, у кількості 58 штук, маркування «270 81», 5 (п`ять) набоїв, калібром 5х39 мм., пістолет системи Макарова (ПМ), серійний номер НОМЕР_2 , 1972 р.в., 2 (два) пістолетних магазини, з маркуванням « НОМЕР_3 », «4906-1» та 16 (шістнадцять) набої калібру 9 мм., з маркуванням «270 02», автоматичний пістолет безшумний «АПБ», калібру 9х18 мм., серійний номер « НОМЕР_4 » із магазином, маркування «НГ 319 4» та 20 (двадцять) набоїв, калібру 9 мм. (9х18 мм.), з маркуванням «38 87» - 8 шт., «38 88» - 12 шт., 240 (двісті сорок) набоїв калібру 5,45-мм (5,45х39 мм), з маркуванням «270 86» - 119 шт. та «270 89» - 121 шт., 18 (вісімнадцять) набоїв калібром 7,62 мм., з маркуванням «10 73» - 14 шт.. «188 74» - 1 шт., «188 77» - 1 шт., «188 80» - 1 шт., та 1 (один) патрон калібром 5,45 мм., з маркуванням «539 90», корпус гранати типу РГД-5 з підшивачем типу УЗРГМ, міна типу МОН-50, ручний протитанковий гранатомет РПГ-26 в кількості 2 (двох) штук, ручний протитанковий гранатомет «РПГ-75М», димова граната типу РДГ-55Ч в кількості 2 (двох) штук, димова граната типу РДГ-55Б в кількості 3 (трьох) штук, 40-міліметрові постріли ВОГ-25 в кількості 3 (трьох) штук, 40-міліметровий постріл ВОГ-25П, 30-міліметрові гранатометні постріли типу RHV-HEF в кількості 3 (трьох) штук, 11 (одинадцять) корпусів гранат «Ф-1», за маркуванням «10784-77Т», «Irv 26/73T4/50», «10761-77Т», «10746-77Т», «1078477Т», «10784-77Т», «10746-77Т», «10746-77Т», «10746-77Т», «10785Т», «10746-77Т» та 11 (одинадцять) УЗРГМ з маркуванням «124-77583», «124-77583», «48-77583», «48-77583», «26/73 irv», «124-77583», «48-77-4583», «125-77583», «48-77 583», «48-77 583», «47-83 2583», 1 (один) РПГ «BULSPIKE» маркування «АР», 2 (два) РПГ «BULSPIKE» маркування «2105847», «2219888», 2 (два) РПГ «BULSPIKE» маркування «2230717», ствол з маркуванням «Х 909», вогнепальна зброя, модернізований кулемет системи Калашникова «ПКМ», калібру 7,62х54R мм, серійний номер НОМЕР_5 , 1983 р.в., промислового виготовлення, виробництва Іжевського машинобудівного (збройного) заводу (СРСР), в якого затворна рама із затвором замінені на аналогічні, від іншого екземпляра зброї, що має серійний номер БР 102, 123 (сто двадцять три) боєприпасів 7,62-мм (7,62х54 мм R), з маркуванням «188 74», 29 (двадцять дев`ять) боєприпасів калібру 7,62-мм (7,62х39 мм), з маркуванням «71 66», 40-мм підствольні гранатомети «ГП-25», серійний номер «15 7375» та «32 9164», 360 (триста шістдесят) боєприпасів 5,45-мм (5,45х39 мм), з маркуванням «3 88» - 1 шт., «60 85» - 27 шт., «60 87» - 1 шт., «7 85» - 7 шт., «7 92» - 5 шт., «7 00» - 3 шт., «17 78» - 129 шт., «17 79» - 8 шт., «17 81» - 25 шт., «17 82» - 31 шт., «17 83» - 54 шт., «17 84» - 1 шт., «17 90» - 4 шт., «270 83» - 1 шт., «270 86» - 30 шт., «270 89» - 30 шт., 2 (два) корпуси гранати типу «РГН», з маркуванням «РГН 254-124-…», «РГН 386-3-90») 10.02.2025 направлено вищевказані запити, однак відповіді на даний час не отримано;

- провести тимчасовий доступ до речей і документів по банківській картці № НОМЕР_6 , що знаходиться у володінні АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», 04.12.2024 під час проведення оперативної закупки ОСОБА_11 перебуваючи в торгівельно-розважальному центру «Портал», за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 1А, через термінал самообслуговування «ПриватБанку», здійснив переказ грошових коштів 8 (восьми) купюр, номіналом по 500 гривень на загальну суму 4,000 гривень, на вищевказану банківську картку, яка належить ОСОБА_10 ;

- отримати матеріали щодо підтвердження факту самовільного залишення військової частини ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , 23.12.2024 надано запит до ВЧ НОМЕР_7 та 26.12.2024 надано запит до ВЧ НОМЕР_1 ;

- скласти та повідомити остаточну підозру підозрюваному у кримінальному провадженні;

- повторно допитати підозрюваних з урахуванням кінцевої підозри;

- долучити до матеріалів кримінального провадження в повному обсязі матеріали, які характеризують підозрюваних, зокрема, за місцем їхнього проживання, витребувати копії вироків з відповідних судів;

- перевірити підозрюваних на причетність до вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень;

- при необхідності провести інші слідчі (розшукові) дій;

- ознайомити підозрюваного з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 221 КПК України;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від

06 березня 2025 року задоволено вказане клопотання.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 06.03.2025 по 04.05.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505, призначення платежу забезпечення виконання ухвали суду від 06.03.2025 по справі № 0001377 від 30 листопада 2024 року.

В разі внесення застави ОСОБА_8 , або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , на строк до 04.05.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_11 , іншим підозрюваним у кримінальному провадженні за винятком їх спільної участі в процесуальних, слідчих діях та в суді;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених обов`язків. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд, вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, у розмірі, визначеному в даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_8 , та заставодавець повинні виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави, ОСОБА_8 , вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, під вартою в якому він буде знаходитись.

Судове рішення мотивовано тим, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачені п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, за яких вони були встановлені, не змінились.

Сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному слід продовжити винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, наявність у підозрюваного дружини та 2-х неповнолітніх дітей вже було предметом дослідження під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалою слідчого судді від 11.12.2024 до ОСОБА_8 застосовано найсуворіший запобіжний захід тримання під вартою, а вказану ухвалу залишено без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.12.2024. Окрім цього, стороною захисту не надано відомостей про житло, де ОСОБА_8 зможе відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або згоду власника житла на це.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням додаткових обов`язків передбачених КПК, або визначення для підозрюваного мінімальний розмір заставу у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560,00 грн.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом не було взято до уваги особу підозрюваного, а саме те що він раніше не судимий, та має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом із родиною, дружиною та дітьми. Підозрюваний має на утриманні малолітніх дітей сина ОСОБА_12 12 років, та сина ОСОБА_13 року. З 2014 року підозрюваних добровільно став до лав Збройних Сил України, і до тепер захищав нашу країну від агресора, що позитивно його характеризує.

Крім того, підозрюваний вважає, що жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України прокурором не доведений. У матеріалах клопотання про застосування запобіжного заходу відсутні достатні докази які б свідчили, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду або впливати на свідків.

Твердження сторони обвинувачення про можливість такого ризику ґрунтуються лише на припущеннях і на тому що стаття за яким обвинувачується особа є особливо тяжким злочином.

Слідчий суддя в своїй ухвалі не розглянув жодного альтернативного запобіжного заходу передбаченого КПК України та не обґрунтував не можливість застосування запобіжного заходу, наприклад, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків, передбачених КПК таких, як носити електронний засіб контролю, заборону спілкування з певними особини, заборону відвідування певних місць та інше.

В разі неможливості застосувати для ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просимо зменшити для підозрюваного розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560,00 грн, враховуючи тяжкість злочину у якому підозрюється особа, його майновий та сімейний стан.

Визначений судом розмір застави у 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є для підозрюваного непомірною сумою, яку ні він ні його сім,я не в змозі сплатити.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, думку прокурора, який просив апеляційною скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

ПричетністьОСОБА_14 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30.11.2024;

- відповіддю працівника оперативного підрозділу на доручення слідчого від 02.12.2024;

- протоколом огляду місця події від 09.12.2024;

- протоколом особистого обшуку ОСОБА_8 від 09.12.2024;

протоколом обшуку від 09.12.2024 автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT B5, н.з. НОМЕР_8 ;

- висновком експерта за результатами проведення експертизи зброї від 09.12.2024 №СЕ-19/112-24/15037-БЛ, від 10.12.2024 №СЕ-19/112-24/15040-БЛ.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Доводи про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_14 колегією суддів не можуть бути враховані.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки свідки не допитувались судом першої інстанції ставити питання про відсутність вказаного ризику є передчасним.

За таких обставин, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні із зазначеним колом осіб підозрюваний може здійснити вплив на потерпілого свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_14 добре свідків, тому є вагомі підстави вважати, що останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Отже, на переконання колегії суддів, обов`язок, який полягає в необхідності утримуватися підозрюваному від спілкування з визначеним колом осіб є об`єктивно виправданим.

Також, ОСОБА_14 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме прихов3увати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні, для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення для провадження, враховуючи причетність іншого співучасника злочину до скоєного.

Крім того ОСОБА_14 може вчинити інші подібні кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 , як було встановлено, в ході розгляду клопотання має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні. Окрім цього, до клопотання додано довідку від №23198 про самовільне залишення ОСОБА_8 військової частини разом зі зброєю. Наведені обставини у сукупності свідчать, що ОСОБА_8 є особою, яка схильна до вчинення правопорушень.

Особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Що стосується тверджень захисника та обвинуваченого про те, що до ОСОБА_14 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у зв`язку з наявністю міцних соціальних зв`язків та родини,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Колегія суддів вважає, ризики, які мали місце на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишаються і на момент продовження даного запобіжного заходу, а тому застосування до підозрюваного ОСОБА_14 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, зокрема таких, як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешту, застава неможливе.

В той же час, доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу зводиться до того, що у ОСОБА_14 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом із родиною, дружиною та дітьми. Підозрюваний має на утриманні малолітніх дітей сина ОСОБА_12 12

років, та сина ОСОБА_15 - 2 року.

Однак, вказані доводи не можуть бути враховані оскільки вказане жодним чином не забезпечить забезпечити виконання ОСОБА_14 , процесуальних обов`язків, оскільки для всебічного, повного й неупередженого розслідування всіх обставин кримінального провадження необхідно виконати наступні дії у тому числі допитати свідків, підозрюваних.

А тому на думку колегії суддів у разі обрання ОСОБА_14 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою останній може вчинити спроби направлені на затягування досудового розслідування кримінального провадження.

Отже, у справі наявна реальна можливість підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів.

З цих же підстав, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Отже, ризики передбачені п. . 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце та були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу та продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати на даний час та не вичерпались і будуть продовжувати мати місце. Можливість настання ризиків безпосередньо залежить від застосування до обвинуваченого, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, зокрема таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава.

З цих же підстав, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_14 ,а також наявність ризиків передбачених п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби, колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки з врахуванням висунутої підозри вказане жодним чином не зменшує існування встановлених ризиків, а навпаки надасть йому змогу уникнути кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Щодо обґрунтування обраного розміру застави

Розмір застави підозрюваному визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення.

Так, злочин в якому пред`явлено повідомлення про підозру ОСОБА_14 є: тяжким.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, який з урахуванням кількості вилученої зброї вказує про наявність корисливого мотиву, за який законом визначено розмір застави - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про те, що розмір застави - 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлений ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

А тому, не має підстав для задоволення апеляційної скарги захисника з приводу визначення слідчим суддею великої суми застави, оскільки застава визначена в середньому розміру застави для відповідної категорії злочинів.

Також, не можуть бути задоволені доводи захисту про зменшення застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки по перше стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження майнового стану підозрюваного ОСОБА_14 , а по-друге, на думку колегії суддів, з урахування обставин вчинення кримінального правопорушення, застава у розмірі 60560 грн. не забезпечить належне виконання процесуальних обов`язків, а навпаки надасть можливість настання ризиків передбачених п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2025 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001377,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів, тобто з 06.03.2025 по 04.05.2025 включно, з визначенням застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211960 грн., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3