Провадження по справі № 1-кп/522/1496/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси №106 кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001255 від 16.06.2021 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Губкін, Російської Федерації, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно працевлаштованого на підприємстві «Дом на десятой» на посаді оператора дахової котельні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обставини вчинення кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так, 15.06.2021 року, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи біля АЗС «AMIC ENERGY», розташованої за адресою: вул. Середньофонтанська, 26-А, м. Одеса, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_5 , що стався на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою умисного спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці предмет схожий на металеву трубу, наніс по лівій руці ОСОБА_5 удар, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді: перелому п`ятої кості на лівій руці зі зміщенням в ліву сторону, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, з якими ОСОБА_5 , був госпіталізований до міської клінічної лікарні №11.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України як: умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 122 КК України, та пояснив суду таке. Влітку, 15.06.2021 року, після 15:00 години, більш точного часу не пам`ятав, він стояв у своєму автомобілі на Привокзальній площі міста Одеси, коли здавав назад, ледь не зачепив потерпілого, який їхав на своєму мопеді та в подальшому вдарив його транспортний засіб в бокове скло в районі 6 Платформи залізничного вокзалу, на що він зробив останньому зауваження. Потім рухаючись по вулиці Середньофонтанській у заторі в бік Аркадії на перехресті з вулицею Пироговська, потерпілий знову вдарив його автомобіль. Та вже втретє в районі перехрестя Середньофонтанська кут Семінарська, в районі заправки, потерпілий кинув свій мопед, підійшов до нього та вдарив його автомобіль шоломом, розбивши йому лобове скло. Після цього він вийшов з машини почав кричати та потерпілий спровокував бійку, оскільки першим почав розмахувати шоломом, він його відштовхнув, потерпілий наніс йому декілька ударів по голові та в обличчя і розсік йому брів. Не заперечував, що він також наносив удари потерпілому в область тулубу, з метою самозахисту. В руках у нього не було металевого предмету, як це зазначено в обвинувальному акті, а резиновий шланг, де він його взяв, він не пам`ятав. Зазначив, що все зафіксовано на відеозаписі, який наявний в матеріалах провадження. Коли приїхала карета швидкої допомоги, його одразу забрали, наклали шви, також у нього був струс мозку. А потерпілий звернувся за медичною допомогою лише на наступний день. Конфлікт тривав приблизно дві хвилини. Після подій він також звернувся із заявою до поліції за фактом спричинення ОСОБА_5 йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, про що внесено відомості до ЄРДР, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершено. Свідки приїхали вже після події та не могли бачити подію, надавали свої показання лише з того відеозапису, що бачили в мережі Інтернет.

Просив суд його виправдати, оскільки не вважав себе винуватим у події, яку йому інкриміновано, наполягав, що конфлікт спровоковано поведінкою потерпілого, який спричинив йому тілесні ушкодження. Цивільний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив суду, що 15 червня 2021 року приблизно о 17:00 годині виїхав з роботи додому на своєму електроскутері. Був дощ. Коли він їхав по вулиці Середньофонтанська, в районі Привокзальної площі, по правій стороні, згідно правил дорожнього руху, ближче до бордюру, його підрізав водій ОСОБА_3 , який виїжджав з парковки, після цього він впав зі скутера, з приводу чого вони посварилися словесно. Однак він перший не провокував конфлікт. В подальшому, рухаючись по вулиці Середньофонтанська, де був затор, ОСОБА_3 вийшов з автомобіля з битою, можливо металевою, потім дістав ніж та порізав йому колеса скутера. ОСОБА_3 почав перший наносити йому удари битою (4-5 ударів), від чого він захищався, прикрився лівою рукою, в результаті чого йому було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому п`ясної кістки лівої руки. Він в свою чергу відмахувався від нього своїм шоломом. Він не знає звідки у ОСОБА_3 травми на обличчі, він їх не бачив, кров була на губі, можливо він розсік йому брів, коли відбивався шоломом. Він не пошкодив його транспортний засіб. Потім приїхали четверо друзів ОСОБА_3 , двоє з яких його побили, один з них підійшов до нього ззаду і наніс удар по голові від чого він впав, втратив свідомість на деякий час, а невідомі йому особи втекли. Він дочекався, коли приїде поліція, яка його допитала, після чого його забрала швидка. Всі ці події бачили його друзі, які також їхали з роботи та все знімали на телефон. Даний відеозапис є в матеріалах справи. Шкоду йому ОСОБА_3 не відшкодував. Цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на вартість ремонту, який він здійснив самостійно, послуги адвоката, вартість гіпсу, також просив врахувати, що він втратив працездатність приблизно на 1,5 місяці, протягом яких відчував дискомфорт через накладений гіпс, одна рука була робоча, а його робота полягає у здійсненні переписки та деякий час його обов`язки виконували інші люди. Покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який надав показання суду про те, що у червні 2021 року, більш точної дати не пам`ятав, він їхав зі своїм колегою на прізвище ОСОБА_8 з роботи по вулиці Середньофонтанська, повз житлового району «Чудо місто», та побачив, що стоїть автомобіль, лежить самокат, одна особа сидить на узбіччі, в подальшому впізнав, що це був ОСОБА_9 , з яким він разом працює в одній компанії, але в різних компаніях, після чого припаркувалися, щоб підійти до нього допомогти, який був з тілесними ушкодженнями, у нього були мокрі штани у багнюці, можливо від калюжі. Поки вони виходили зі свого транспортного засобу, біля автомобіля, що стояв на дорозі, зупинилося ще однин автомобіль, з якого вийшло 4-5 невідомих осіб, один з яких вдарив ОСОБА_10 по обличчю, від чого останній знепритомнів на декілька секунд. Він дістав телефон, показав їм, та невідомі особи відійшли метрів на 10 від них. Можливо ОСОБА_11 викликав поліцію, цього він точно не пам`ятав. ОСОБА_3 був весь час на місці, коли приїхали невідомі особи. Він не бачив, щоб ОСОБА_9 бив ОСОБА_3 . Біля машини будь-яких знарядь він не бачив. ОСОБА_9 жалівся на біль у руці та голові. Він давав показання усно на місці та його викликали для допиту у якості свідка до відділку поліції, де також проводилось впізнання за фотознімками, що зафіксовано в протоколі, який він особисто підписував. Він бачив відео цієї події в Інтернет мережі, на всіх одеських пабліках. Після цієї події ОСОБА_9 деякий час був відсутній на роботі, оскільки був на лікарняному.

Від допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_12 прокурор у судовому засіданні відмовився, на допиті якого сторона захисту не наполягала.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який показав суду, що він знайомий з ОСОБА_3 приблизно 10 років по роботі в таксі. Приблизно в середині червні 2021 року, більш точної дати не пам`ятав, вони тоді разом працювали в таксі. Він їхав на залізничний Вокзал по вулиці Середньофонтанській, побачив як стоїть ОСОБА_14 , у якого була конфліктна ситуація, але він не міг зупинитися в той час. Пізніше їхні колеги таксисти сказали, що хлопець на скутері трохи не збив ОСОБА_15 . Пізніше зателефонував ОСОБА_15 і сказав, що його б`ють. Вони під`їхали до нього за житловий комплекс «Чудомісто» в районі заправки «Амік». Коли вони приїхали ОСОБА_15 вже був з розбитим обличчям, на голові в нього була кров. Вони стали розбиратися, що трапилося. Він особисто не бачив, як ОСОБА_3 наносив удари потерпілому, оскільки коли вони приїхали бійка вже завершилась, ОСОБА_15 сидів біля забору залізничного вокзалу, та у нього з голови текла кров. Йому відомо, що потерпілий зняв шолом та почав бити ним по автомобілю ОСОБА_15 . Йому здалося, що потерпілий був у неадекватному збудженому стані, будь-яких тілесних ушкоджень на ньому він не помітив. Коли ОСОБА_3 вийшов з автомобіля потерпілий почав бити його машину шоломом. Пізніше до потерпілого ще під`їхали невідомі хлопці. Йому відомо, що ОСОБА_3 зробив зауваження що потерпілий його підрізав, коли був біля залізничного вокзала. Потім потерпілий бив шоломом по автомобілю ОСОБА_3 , який віз пасажирів. Потерпілий знаходився на проїжджій частині біля свого скутера, який там лежав. Потерпілий бив у бокове скло пасажирського сидіння, а також у лобове скло транспортного засобу ОСОБА_3 . Потерпілий викликав поліції. ОСОБА_3 сказав, що сам поїде до лікарні. Коли вони там знаходились на місці, карети швидкої допомоги не було, а поліція була, він писав пояснення на капоті свого автомобіля на заправці. Ми раніше поїхали ніж учасники події та залишили їх на поліцію.

Від допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 сторона захисту в подальшому відмовилась, оскільки забезпечити їх явку не надалося можливим.

Під час судового розгляду кримінального провадження судом досліджено письмові докази, які також підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001255 від 16.06.2021 року, згідно якого 15.06.2021 року до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява гр. ОСОБА_5 , в якій він просить вжити заходів правового характеру до невстановленої особи, яка 15.06.2021 року приблизно о 17 год. 40 хв., знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, біля АЗС «АМІК», умисно нанесла удари в область обличчя, спричинивши синці та садни; правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України;

- рапорт ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 15.06.2021 року №25516, згідно якого 15.06.2021 року о 19 год. 06 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 26А, потерпілий ОСОБА_5 , діагноз: ЗЧМТ, СГМ, тупа травма грудної клітини, закритий перелом лівої кісті. Травму отримав в результаті побиття таксистом, на місці був Океан 305;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.06.2021 року, згідно якого адвокат ОСОБА_18 , просить зафіксувати факт отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , водієм автомобіля «TOYOTA», р/н НОМЕР_1 , від отриманих травм ОСОБА_5 був госпіталізований до лікарні;

- протокол огляду місця події від 15.06.2021 року, складений в присутності понятих, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, навпроти АЗС «АМІС», на відстані 2 м перебуває автомобіль «TOYOTA», р/н НОМЕР_1 , на якому присутні механічні пошкодження. Біля тротуару на відстані 20 см знаходиться електросамокат «RIDE BIKE SHOP», в якого заднє колесо знаходиться в спущеному стані, біля парку знаходиться шолом захисний червоного кольору в пошкодженому стані, біля якого знаходяться деталі червоного кольору та бокове скло від самокату; з таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місця події від 15.06.2021 року;

- висновок експерта №1078 від 16.07.2021 року, згідно якого у гр. ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом V п`ясної кістки лівої кисті, відколи 1-3 правих зубів верхньої щелепи, синець верхньої губи, садна в ділянці задньої поверхні правого ліктьового суглоба, садно 1-го пальця лівої кисті. Наявні ушкодження виникли незадовго до звернення гр. ОСОБА_5 до лікувального закладу, а також судячи з морфологічних властивостей ушкоджень (садна покриті темно-коричневатими над рівнем шкіри кірками, синець фіолетового кольору), вони утворились в термін від 2 до 4 діб до моменту огляду експертом. Таким чином, дані ушкодження могли бути заподіяні 15.06.2021 року. Зазначенні ушкодження не були небезпечними для життя. Закритий перелом V п`ясної кістки лівої кисті, викликає тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів. За цим критерієм, відповідно до п. п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відносить до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості. Відколи 1-3 правих зубів верхньої щелепи, синець верхньої губи, садні в ділянці задньої поверхні правового ліктьового суглоба, садно 1-го пальця лівої кисті, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Не виключено, що закритий перелом V п`ясної кістки лівої кисті та садно 1-го пальця лівої кисті могли утворитися в результаті нанесення ударів битою, відколи 1-3 правих зубів верхньої щелепи, синець верхньої губи могли утворитися в результаті удару кистю руки, стиснутої в кулак, садна в ділянці задньої поверхні правового ліктьового суглоба могли утворитися при падінні від удару о дорожнє (бетонне) покриття. Положення тіла гр. ОСОБА_5 в момент отримання ним тілесних ушкоджень могло бути самим різним і в процесі заподіяння ушкоджень могло змінюватися. На підставі наявних даних встановити точне взаєморозташування потерпілого і особи, яка заподіяла ушкодження, не представляється можливим;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001255 від 16.06.2021 року, згідно якого 15.06.2021 року до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява гр. ОСОБА_5 , в якій він просить вжити заходів правового характеру до невстановленої особи, яка 15.06.2021 року приблизно о 17 год. 40 хв., знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, біля АЗС «АМІК», умисно нанесла удари в область обличчя, спричинивши синці та садни; правова кваліфікація ч. 1 ст. 122 КК України;

- відеозапис з місця події 15.06.2021 року на DVD диску, на якому зафіксовано момент нанесення ОСОБА_3 предметом схожим на металеву дубинку тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , який було безпосередньо досліджено судом за участі сторін;

- постанова про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 16.08.2021 року, згідно якої визнано речовим доказом відеозапис події, яка відбулась 15.06.2021 року біля АЗС «Амік» по вул. Середньофонтанська в м. Одеса, на DVD диску запакованого до паперового конверту;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2021 року, складений в присутності понятих, згідно якого ОСОБА_5 впізнав особу на під №2, як такого, що 15.06.2025 року біля заправки «АМІС», наносив йому тілесні ушкодження;

- довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2021 року, згідно якої на фотознімку №2 зображений ОСОБА_3 ;

- протокол огляду предметів від 06.10.2021 року, складений в присутності понятих, згідно якого оглянуто, перенесений оптичний диск для збереження інформації у цифровому вигляді, діаметром 12 см, цифровим об`ємом 4.7 Gb, 120 min DVD-R (16х4,7 Gb, 120 min), наданого ОСОБА_5 , який поміщено до паперового пакету, на якому зафіксовано, як ОСОБА_3 на 00:14 секунді наносить потерпілому удари по лівій руці в області кісті, предметом схожим на металеву трубу, яку тримає в правій руці; на 00:16 секунді потерпілий ОСОБА_5 відмахується лівою рукою від ОСОБА_3 , в той час як останній намагається вдарити його предметом схожим на металеву трубу, який тримає в правій руці; відео триває 00:38 секунд;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 07.09.2021 року, складений в присутності понятих, згідно якого свідок ОСОБА_7 впізнає особу на фото №2, як таку, яку він бачив на місці події АЗС «АМІС» 15.06.2021 року;

- довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2021 року, згідно якої на фотознімку №2 зображений ОСОБА_3 ;

- супровідний лист №2778 від 29.10.2021 року КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», про направлення на висновку експерта №1979 від 20.10.2021 оку;

- висновок експерта №1979 від 29.10.2021 року, згідно якого у гр. ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом V п`ясної кістки лівої кисті, відколи 1-3 правих зубів верхньої щелепи, синець верхньої губи, садні в ділянці задньої поверхні правого ліктьового суглоба, садно 1-го пальця лівої кисті. Дані ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Не виключено, що закритий перелом V п`ясної кістки лівої кисті міг утворитися при механізмі показаному в протоколі огляду предметів (оптичного диску) від 06.10.2021 року, а саме в результаті нанесення удару палкою по лівій кисті. В наданих протоколах слідчого експерименту за фактом падіння ОСОБА_5 з електроскутера та огляду предметів оптичного диску), об`єктивних судово-медичних даних, що спричинення перелому V п`ясної кістки лівої кисті в результаті падіння з електроскутера чи удару лівої руки об тіло нападника не мається;

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.10.2021 року, за участю потерпілого ОСОБА_5 , яким встановлено, що 26.10.2021 року за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, біля залізничного вокзалу, на узбіччі дороги, за участю понятих та потерпілого ОСОБА_5 було встановлено, що під час того, як ОСОБА_5 рухався на своєму електроскутері по дорозі у бік першої станції Фонтанської дороги його підрізав автомобіль «TOYOTA», р/н НОМЕР_1 , внаслідок чого ОСОБА_5 впав на правий бік, а саме: на правий лікоть та праве коліно. На момент падіння ліва рука знаходилась на лівій ручці руля; з таблицею ілюстрації до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.10.2021 року;

- копія паспорта ОСОБА_3 ;

- вимога ГУОІ МВС України №60.5-3494 від 16.08.2021 року, згідно якої ОСОБА_19 є раніше не судимою особою;.

Крім того, стороною захисту на спростування вини ОСОБА_3 було долучено наступні докази, які було попередньо відкрито сторонам:

- талон-повідомлення єдиного обліку №27684 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.12.2021 року, яка надійшла від ОСОБА_3 ;

- заяву ОСОБА_3 від 03.12.2021 року про вчинене кримінальне правопорушення;

- накладну №7 від 15.07.2021 року, щодо проведених ремонтних робіт автомобіля «TOYOTA AVENSIS VERSO», р/н НОМЕР_1 ;

- копію ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 року про задоволення скарги захисника ОСОБА_20 в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, щодо бездіяльності уповноважених осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, на виконання вимог ст. 214 КПК України за заявою ОСОБА_3 від 03.12.2021 року;

- витяг з ЄРДР №0000016 від 04.01.2022 року щодо внесення відомостей до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ;

- комп`ютерну томографію головного мозку від 18.06.2021 року;

- виписний епікриз №4326 в поліклініку по місцю проживання;

- адвокатський запит №01-08 від 01.08.2022 року;

- фотознімки ОСОБА_3 на яких зафіксовано отриманні тілесні ушкодження;

- копію ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2022 року в порядку ст. 303 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повністю доведена дослідженими під час судового розгляду доказами, які є належними, допустимими і достовірними та у сукупності і взаємозв`язку узгоджуються між собою та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та суд кваліфікує їх за ознаками: умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу.

Так, суд приймає до уваги наданні стороною захисту, відомості щодо отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, внаслідок події викладеної в обвинувальному акті, однак зазначає, що вони не можуть слугувати підставою для спростування вини обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні, оскільки з системного аналізу досліджених доказів суд дійшов висновку, що саме ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, а цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого просила виправдати її підзахисного, оскільки його вина не доведена, оглянуті відеозаписи не свідчать про те, що саме ОСОБА_3 вчинив правопорушення, так як потерпілим було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , та відносно потерпілого відкрито кримінальне провадження, а заявлені в цивільному позові вимоги не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав захисника та просив суд ухвалити справедливе рішення та виправдати його. Цивільний позов не визнав.

Потерпілий просив призначити ОСОБА_3 покарання на розсуд суду. Цивільний позов підтримав в повному обсязі просив його задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є громадянином України, офіційно працевлаштованим, проживає в м. Одеса, раніше не судимий, та те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд також приймає до уваги, що вчинений обвинуваченим злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого.

Санкцією ч. 1 ст. 122 КК України передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно ч. 2 ст. 57 КК України, виправні роботи не застосовуються до осіб, що досягли пенсійного віку.

Згідно ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Згідно встановлених судом анкетних даних ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та є особою пенсійного віку згідно чинного законодавства України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, та те, що він є особою, яка досягла пенсійного віку, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою пенсійного віку, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на один рік.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо цивільного позову.

Представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_5 було подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 50000 гривень 00 копійок.

Згідно ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим договором або законом.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

За правилами ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо заявлених цивільних позовів, суд виходить з норм частин першої, четвертої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, за якими особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов; форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. При цьому права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (частина друга статті 61, частина друга статті 62 КПК України).

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частина 1 статті 22 ЦК України передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до висновку експерта № 1078 від 16.07.2021 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження завданні ОСОБА_5 тілесні ушкодження, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В обґрунтування поданого позову представник зазначив, що внаслідок злочину вчиненого щодо ОСОБА_5 , останній з метою лікування, відновлення здоров`я та забезпечення сім`ї, змушений був позичати кошти у товаришів по роботі та знайомих. Ці обставини змусили ОСОБА_5 докладати значних зусиль для організації свого життя: економити на предметах першої необхідності, економити кошти на проїзд тощо. Моральні страждання ОСОБА_5 посилюються постійним нервовим стресом та пов`язаними з ними конфліктами у сім`ї, докладати значних зусиль для організації свого життя, що спричинило порушення його нормальних життєвих зв`язків та породило побоювання за своє здоров`я та особисту безпеку.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Так, до цивільного позову не долучено жодних доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню.

За змістом ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

В позовній заяві, в обґрунтування зазначеного розміру стягнення моральної шкоди, а саме 50000,00 гривень, представник цивільного позивача вказав, що ОСОБА_5 докладав значних зусиль для організації свого життя: економив на предметах першої необхідності, економив кошти на проїзд тощо. Моральні страждання ОСОБА_5 посилюються постійним нервовим стресом та пов`язаними з ними конфліктами у сім`ї, докладати значних зусиль для організації свого життя, що спричинило порушення його нормальних життєвих зв`язків та породило побоювання за своє здоров`я та особисту безпеку.

Вказане є суб`єктивним припущенням потерпілого, що всупереч п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, не підтверджено доказами та визнається судом неспроможним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілого ОСОБА_5 , керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілого в розмірі 5000 гривень 00 копійок, та вважає, що саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілого за переконанням суду є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілого і не буде становити надмірного тягаря для ОСОБА_3 , який не визнав цивільній позов.

При цьому, суд констатує, що потерпілий не виконав визначеного ЦПК України обов`язку щодо доведення стороною обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та не довела перед судом заявлений нею розмір моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілому, понесеної ним моральної шкоди, саме у зазначеній в цивільному позові сумі, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Потерпілою стороною не доведено перед судом заподіяння моральної шкоди саме у розмірі, заявленому у позові, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги потерпілого. Відтак, зазначений розмір задоволених судом позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, з іншого.

Заходи забезпечення кримінального провадження, судові витрати та речові докази.

Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз відсутні.

Запобіжний захід під час судового розгляду стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 63, 65, 75, 76, 122 КК України, ст. 61, 100, 127, 128, 129, 367-371, 373, 374, 376, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов, поданий представником адвокатом ОСОБА_18 , в інтересах ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок на рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Речові докази:

- DVD-R диск з відеозаписом з місця події 15.06.2021 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_21