Провадження 1-кп/522/1284/24
УХВАЛА

18.12.2024 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000414 від 08.04.2021, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаїв, громадянки України, українки, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненікримінальнихправопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянинаУкраїни, українця, одруженого, місцепроживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненнікримінальнихправопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою терміном на шістдесят днів, без альтернативи визначення застави, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала позицію прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора, вважала його належним чином необґрунтованим, просила суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема на цілодобовий домашній арешт або зменшити розмір застави, посилаючись на недоведеність заявлених прокурором ризиків; тривале утримання під вартою, у зв`язку з чим не працює, не отримує жодних доходів, має заборгованість зі сплати комунальних послуг (більше десяти тисяч гривень), заборгованість за кредитними договорами, яка зараз є для неї дуже великою, посилалась на непомірний для неї розмір визначеної судом застави; наявність неповнолітньої доньки, яка потребує утримання, догляду та виховання. На підтвердження доводів обвинувачена надала копії: комплексного договору (кредиту та застави) № 6/1769861 від 03.09.2020; позовної заяви АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» вих. № 10451/1883 від 28.08.2021; рахунки на сплату комунальних послуг за травень, жовтень, листопад 2024 року.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав позицію своєї підзахисної.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали позицію обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Так, ухвалою суду від 07.11.2024, ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05.01.2025 з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у 265 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 802 420 грн.

На даний час у судовому засіданні досліджено частину доказів, зокрема допитано потерпілого ОСОБА_9 , досліджено допит у порядку ст. 225 КПК України потерпілого ОСОБА_10 , допитано обвинувачену ОСОБА_5 , розпочато дослідження документів кримінального провадження. Разом з цим, завершити судовий розгляд не виявилось за можливе з незалежних від суду причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченої , суд враховує, що ОСОБА_5 , хоча раніше не судима, має двох неповнолітніх дітей, проте обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, в тому числі поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я потерпілого, співорганізаторстві та участі у озброєній організованій групі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

При цьому, суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїда проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Водночас, суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченої кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що заявлені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: спроби - переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення продовжують існувати.

Суд приймає до уваги доводи обвинуваченої, викладені у письмових запереченнях, однак зауважує, що зазначені у них обставини соціально-економічного характеру, не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який. Також суд, враховує, що згідно з відомостями, які надійшли на адресу суду від служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, службою вживаються заходи з метою соціального захисту неповнолітньої дитини обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_11 .

Отже, на думку суду більш м`який запобіжний захід, наразі, не зможе запобігти зазначеним ризикам. При цьому суд вважає, що продовження обвинуваченій запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

За даних обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо непомірності визначеного розміру застави, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010р., заява №12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , розміру матеріальних збитків, даних про майновий стан обвинуваченої, суд вважає, що застава у сумі 265 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не є завідомо непомірною для обвинуваченої та буде здатна забезпечити виконання нею покладених процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-183, 197, 331, 370-372, 376, 392,395,532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 до 60 (шістдесяти днів), тобто до 15 лютого 2025 року.

Залишити обвинуваченій ОСОБА_5 у якості альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, заставу у 265 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 802 420 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену ОСОБА_5 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного заходу та покласти на обвинувачену строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

3) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1