Справа № 305/1826/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/330/24 за апеляційною скаргою прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.04.2024.

Цим вироком з урахуванням ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.04.2024 про виправлення описки:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, військовозобов`язаний, несудимий, засуджений:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 03 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_9 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 , та виправданий у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене ним.

Речові докази: автомобіль марки «Ауді 80» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , - залишено ОСОБА_10 як законному власнику; спортивний рюкзак чорного кольору та мобільний телефон марки «Вгаvis» залишено ОСОБА_9 як законному власнику; бензопилу марки «Штіль 440», 2 сокири для дров, одна з яких марки «Штіль», інша марки «Фіскас», мотошолом без встановленої марки виробника, бруску марки «Мокіта», дрель марки «Метабо», акумулятор з мотоцикла 12 кіловатний марки «EXIDE», паливну трубку для вантажного автомобіля, дві пари плоскогубців, одні із яких класичні, інші пасатижі, сонцезахисні окуляри та автомобільне буксирувальне вухо залишено ОСОБА_10 ; чотири автомобільні колеса «Continental» 155/65/R13 на стальних дисках,

-2-

акумулятор «Bosch 40ah 12V», один ковпак, мастило «XADO 10W40» ємність 4 літри, тосол 1,5 кг, флакон «DMS 1508 LAVAMOTOR», мастило «Castrol Transmax» ємністю 1 літр, гальмівну рідину ЕКСПОЖИМ 0,45 кг, омивач для вікон «CLIN» 500 мл залишено ОСОБА_11 ; 7 уламків пластмаси, які упаковані в білий паперовий конверт знищено.

Встановлені органом досудового розслідуванням обставини справи:

28.08.2018 приблизно о 19 год 45 хв ОСОБА_9 , у стані алкогольного сп`яніння, через відкриті вхідні двері, проник до середини гаражного приміщення на території ВАТ «Картонна фабрика», що розташоване в м. Рахів, вул. Б. Хмельницького, 72, Закарпатської області, де незаконно заволодів транспортним засобом моделі «Ауді 80», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_10 . За допомогою ключа, який знаходився у замку запалювання автомобіля, привів в дію двигун автомобіля, після чого поїхав на ньому з території колишнього ВАТ «Картонна фабрика», керуючи автомобілем по центральній дорозі сполученням Мукачево-Рогатин-Львів у напрямку села Розтоки Рахівського району Закарпатської області, де був помічений власником автомобіля та затриманий поліцією.

В цій частині дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення.

Крім того, в той же час, з того ж самого місця, та ж сама особа ОСОБА_9 , у стані алкогольного сп`яніння, через відкриті вхідні двері проник до середини гаражного приміщення, належного ОСОБА_10 , що знаходиться на території колишньої ВАТ «Картонна фабрика» в м. Рахів по вул. Б. Хмельницького, 72, звідки таємно викрав бензопилу «Штіль-440» вартістю 7200 грн, дві сокири для дров, одна з яких марки «Штіль» вартістю 1554 грн, інша марки «Фіскас» вартістю 600 грн, мотошолом без встановленої марки виробника вартістю 300 грн, бруску марки «Мокіта» вартістю 149 грн 50 коп, дрель марки «Метабо» вартістю 500 грн, акумулятор з мотоцикла 12 кіловатний марки «EXIDE» вартістю 424 грн 50 коп, паливну трубку для вантажного автомобіля вартістю 100 грн, дві пари плоскогубців, одні з яких класичні вартістю 60 грн, інші пасатижі вартістю 60 грн, сонцезахисні окуляри вартістю 40 грн та автомобільне буксирувальне вухо вартістю 350 грн. Вказані викрадені речі ОСОБА_9 склав до припаркованого у гаражі транспортного засобу моделі «Ауді 80», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_12 , яким виїхав з гаражного приміщення, однак був затриманий під час руху поліцією. Своїми діями ОСОБА_9 спричинив власнику ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 11338 грн.

В цій частині дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжка поєднана з проникненням у приміщення чи інше сховище.

24.10.2020 приблизно о 02 год ОСОБА_9 , прийшов до гаражного приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом злому навісного замка, проник до гаражного приміщення, звідки таємно викрав та переніс до сараю, який знаходиться за 40 метрів від місця його проживання - АДРЕСА_2 - чотири зимові шини марки «Continental 155/65/R13» з дисками, загальною вартістю 3000 грн, автомобільний акумулятор марки «BOSCH S4 019 40ah 12V» вартістю 890 грн, одну банку моторного мастила марки «XADO 10W40» ємністю 4 літри вартістю 345 грн, одну пляшку тосолу марки «ОЖ-40» ємністю 1.5 кг вартістю 49 грн, один аерозольний балон очисника марки «DMS 1508 LAVAMOTOR» вартістю 51,50 грн, одну пляшку трансмісійного мастила марки «CASTROL Transmax» ємкістю один літр вартістю 172 грн, одну пляшку гальмівної рідини «ЕКСПОЖИМ SUPER DOT4» ємністю 0,45 кг вартістю 32,50 грн, одну пляшку омивача з розпилювачем для вікон «CLIN» ємністю 500 мл вартістю 25,5 грн, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 4565,50 грн.

-3-

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Виправдовуючи ОСОБА_9 за епізодом крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_10 , суд першої інстанції послався на те, що жодних доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_9 у вчиненні крадіжки під час заволодіння автомобілем, суду першої інстанції не надано, у зв`язку з чим, обвинувачення ОСОБА_9 за епізодом крадіжки 28.08.2018 речей з гаража ОСОБА_10 стороною обвинувачення не доведено та являється виключно припущенням. Суд не взяв до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_10 про те, що викрадені у нього речі, які були знайдені в салоні автомобіля «Ауді 80» д.н.з. НОМЕР_1 , знаходилися не в салоні автомобіля, а в гаражі окремо, оскільки такі жодними належними та допустимими доказами не підтверджені та надані зацікавленою стороною - потерпілим. Тому, суд виключив з обвинувачення пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України по факту крадіжки, поєднаної із проникненням у приміщення чи інше сховище, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , вчинене 28.08.2018, як недоведене. Одночасно, суд звернув увагу на самовільне та не повне трактування слідчим ОСОБА_13 суті обвинувачення даного епізоду крадіжки та формальне затвердження в даному випадку обвинувального акта прокурором ОСОБА_14 , які фактично дії ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфікували на власний розсуд, що є некоректним.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_9 винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 04 роки, за ч. 2 ст. 289 КК України позбавлення волі на строк 05 років без конфіскації майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 05 років без конфіскації майна, від відбування якого ОСОБА_9 звільнити на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 03 роки та покладенням передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язків. Вказує, що вирок є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Всупереч вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується за тими обставинами, які викладені в обвинувальних актах, та виклав фактичні обставини кримінального провадження, які встановлені досудовим розслідуванням, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадженні. Крім того, виправдовуючи ОСОБА_9 за недоведеністю вчинення ним епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 , не взявши до уваги пояснення останнього про те, що викрадені речі знаходилися не в салоні автомобіля, а в гаражі, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що за дачу неправдивих показань потерпілий несе кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, про що ОСОБА_10 було попереджено перед допитом у суді. Крім того, показання ОСОБА_10 не були суперечливими та в сукупності з іншими доказами (протоколами огляду місця події, висновком експерта тощо) підтверджують факт крадіжки за цим епізодом. Тому вважає, що висновки суду першої інстанції в цій частині є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи. Також судом не наведено підстави та мотиви такого рішення, не зазначено, які докази обвинувачення суд

-4-

відкидає, а які бере до уваги. Викрадені в ОСОБА_10 речі не є комплектуючими частинами транспортного засобу, а тому незаконне заволодіння транспортним засобом і речами, що в ньому знаходились, тягне за собою відповідальність за сукупністю злочинів (незаконне заволодіння транспортним засобом і викрадення чужого майна, тобто таке діяння не охоплюється одним складом кримінального правопорушення ст. 289 КК України, а потребує додаткової кваліфікації ще й за ст. 185 КК України. Умисно заволодівши вказаним майном, ОСОБА_9 розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 11338 грн.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, його захисника, потерпілих, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка частково підтримала доводи апеляційної скарги, просила вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, пояснення захисника, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія судів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винною зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення та його наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшують або обтяжують покарання.

-5-

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції не дотримався, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тягне за собою скасування вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані у своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в його діях інкримінованих кримінальних правопорушень та визнав його винним за вказаними нормами кримінального закону.

Разом з тим, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним за ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема по епізоду викрадення 24.10.2024 майна потерпілої ОСОБА_11 та за ч. 2 ст. 289 КК України, а лише зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується за тими обставинами, які викладені в обвинувальному акті, та виклав фактичні обставини кримінального провадження, які встановлені досудовим розслідуванням, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадженні.

З огляду на вищезазначене, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин вчинених ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, зокрема у зв`язку з відсутністю чіткого формулювання обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема по епізоду викрадення 24.10.2024 майна потерпілої ОСОБА_11 та за ч. 2 ст. 289 КК України, яке визнано судом доведеним, викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності висновків суду щодо наявності в діях обвинуваченого конкретних кримінальних правопорушень, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.01.2016 по справі № 5-98км16; постановах Верховного Суду від 01.03.2018 по справі № 466/9158/14-к ; від 22.03.2018 по справі № 521/11693/16-к.

-6-

Колегія суддів уважає, що відсутність формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст. 42 КПК України, що в силу положень ст. 412 цього Кодексу також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження, вирок підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися принципу законності.

В той же час відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги, в тому числі, що стосуються неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині виправдання ОСОБА_9 за ч. 3 ст.185 КК України (за епізодом викрадення 28.08.2018 майна потерпілого ОСОБА_10 , мають бути враховані судом під час

-7-

нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції. Така позиція висловлена в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.09.2021 (справа № 727/2022/16-к, провадження № 51-342 км21), де окрім іншого, констатовано, що при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання (або інше погіршення становища обвинуваченого) тільки за умови, якщо вирок було скасовано в результаті задоволення апеляційної скарги прокурора або потерпілого чи його представника, поданих на відповідних підставах. У будь-якому разі ч. 2 ст. 416 КПК України не може тлумачитися як така, що перешкоджає при новому розгляді в суді першої інстанції постановити обвинувальний вирок після скасування апеляційним судом виправдувального вироку з підстав істотних порушень КПК України в результаті задоволення апеляційних скарг прокурора та/або потерпілого.

Отже доводи сторони обвинувачення, які стосуються застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, належності й допустимості доказів, наданих стороною обвинувачення, мають бути також ретельно перевірені судом першої інстанції під час нового розгляду, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.04.2024 щодо ОСОБА_16 , - скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 в суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Судді