Провадження №1-кп/761/3181/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000508 від 31.03.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добрянка, Пермська обл., рф, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м. Києві, раніше судимого 20.09.2024 Голосіївським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 20.09.2024 Голосіївським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки, на підставі положень ст. 75 КК України, звільнений від покарання з випробуванням на встановлений іспитовий строк 1 рік, на шлях виправлення не став та маючи не погашену в законному порядку судимість вчинив новий аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, маючи умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропних речовин, обіг яких заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у невстановлений слідством час, але не пізніше 31 березня 2025 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, придбав у невстановленої слідством особи один згорток, обмотаний чорною ізоляційною стрічкою, всередині якого знаходився зіп-пакетом з кристалоподібною речовиною, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,293 г., який сховав до правої кишені власної куртки, де зберігав його для власного вживання, без мети збуту, до виявлення працівниками поліції.

У подальшому, 31 березня 2025 року, в період часу з 12 години 36 хвилини по 12 годину 50 хвилини, працівниками поліції за адресою: місто Київ, вул. Прорізна, 15, в порядку ст. 298-2 КПК України затримано ОСОБА_4 та під час особистого обшуку в правій кишені одягненої на ньому куртки, виявлено та вилучено один згорток, обмотаний чорною ізоляційною стрічкою, всередині якого знаходився зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0, 293 г.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вину у вчинені у інкримінованого кримінального правопорушення при вище вказаних фактичних обставинах, які встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду, зазначив, що причинами вчинення кримінального правопорушення є те, що лише прийманням вказаного препарату можливо втамувати біль від поранення, отриманого у 2023 році під час виконання обов`язків із захисту держави у зв`язку з російською військовою агресією. Розуміє протиправність своїх дій, однак лікарські засоби, що надаються державою викликали погіршення стану здоров`я у вигляді утворення шлункових виразок. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Прокурор у судовому засіданні просив розглянути кримінальне провадження не досліджуючи докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення визнане судом повністю доведеним, та ніким не оспорюється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи ОСОБА_4 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до нетяжкого злочину, характер його діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують й обтяжують його покарання.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання - не встановлено

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 непрацевлаштований, неодружений, утриманців не має, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, визнав вину, щиро розкаявся, однак є раніше судимою особою за вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та був звільнений від відбування покарання з випробуванням, однак нове кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став. Також суд взяв до уваги оголошені обвинуваченим причини вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 309 КК, що за встановлених обставин, на переконання суду, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Так, 20.09.2024 вироком Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та звільнено від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік .

При цьому, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків, у відповідності до вимог ст. 71 КК України, за правилами передбаченими ст. 72 КК України, за даним вироком, суд вважає за доцільне застосувати принцип часткового складання призначених покарань.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, оскільки саме це покарання на переконання суду найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді штрафу, з огляду на правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 18.02.2025 у справі № 369/18964/23, не звільняє суд від необхідності змінити спосіб виконання попереднього покарання у вигляді обмеження волі на реальний. У зв`язку чим, зважаючи на встановлені причини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення - виключна можливість позбавлення страждань від поранень, отриманих під час захисту України, призначення покарання у вигляді штрафу, на думку суду, буде більш обтяжливим для обвинуваченого.

Цивільних позовів в рамках кримінального провадження не заявлено.

Запобіжний захід в ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 не застосовувався та суд не вбачає підстав для його застосування.

Процесуальні витрати за проведену в ході досудового розслідування судову експертизу у справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень до ч. 9 ст. 100 КПК України, долю арештованого майна - в порядку ч.4 ст. 174 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Керуючись ст. 71 КК України, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2024, остаточно призначивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) дня позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання для виконання вироку.

Речові докази: психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0, 293 г. - знищити.

Судові витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів (висновок експерта №СЕ-19/111-25/19635-НЗПРАП від 03.04.2025)на суму 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави з відповідним призначенням платежів.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1