Справа № 156/5/25
Провадження № 1-кп/156/49/25
ВИРОК

Іменем України

18 лютого 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Іваничівського районного суду Волинської області кримінальне провадження №0000975 від 19 листопада 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Підбереззя Горохівського району Волинської області, українець, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, на утриманні семеро неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

19 листопада 2024 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, а саме у будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, умисно наніс один удар ножем, який утримував у правій руці, в ліву частину черевної порожнини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, у виді колото-різаної рани передньої черевної стінки в ділянці лівого підребер`я з проникнення в черевну порожнину, наскрізним пошкодженням лівої долі печінки та гемоперитонеумом, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень що небезпечні для життя (п.2.1.3/к «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995); різаної рани долонної поверхні лівої кисті, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, терміном більше шість діб (п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, визнав повністю не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та спосіб вчинення зазначеного в обвинувальному акті правопорушення. Суду пояснив, що дійсно 19.11.2024 року приблизно о 13 годині 00 хвилин перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння в ході словесного конфлікту, який виник між ним та потерпілим, наніс один удар ножем, який утримував у правій руці, в ліву частину черевної порожнини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вчиненому розкаявся та оголосив, що шкодує про вчинене, витрати на лікування потерпілого відшкодував у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився. У підготовчому засіданні потерпілий заявив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Крім того, у матеріалах кримінального провадження міститься письмова заява потерпілого від 14.01.2025 про проведення судового розгляду кримінального провадження без його участі та про відсутність наміру подавати до обвинуваченого цивільний позов.

З урахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події злочину (часу, місця, способу), вчинених ОСОБА_4 , винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінальних правопорушень. Зазначені обставини ніким із учасників судового провадження не оспорюються. Сумнівів у добровільності їх позиції немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне усунення заподіяної шкоди, оскільки такі обставини підтверджені у судовому засіданні.

Так, про щирість визнання ОСОБА_4 вини свідчить відповідне ставлення до скоєного, належна критична оцінка свого протиправного діяння, його осуд, поведінка після вчинення кримінального правопорушення, в тому числі яка полягала у наданні визнавальних показань, добровільного відтворення обставин вчиненого кримінального правопорушення, те, що останній в судовому засіданні висловив щирий жаль щодо вчиненого, а тому визнає обставинами, яка пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка згідно із ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, несудимий, має постійне місце проживання, працевлаштувався, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, а також конкретні обставини справи, а саме те, що вчинене ним кримінальне правопорушення, відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, раніше несудимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на утриманні має семеро неповнолітніх дітей та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, не працевлаштований, однак перебивається тимчасовими підробітками, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває. Суд також враховує думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого щодо відшкодування матеріальних та моральних збитків не має.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, позицію як сторони обвинувачення, так і сторони захисту щодо міри покарання, дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний стан, визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, те, що останній судимостей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зважаючи на те, що обвинувачений відшкодував потерпілому завдані збитки, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Разом з тим, враховуючи особу винного, його вік, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, при цьому, зважаючи на наявність обтяжуючої обставини, суд встановлює іспитовий строк 3 роки та покладає на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а контроль держави за поведінкою засудженого протягом іспитового строку буде дієвим стримуючим фактором від вчинення нових кримінальних правопорушень.

За конкретних обставин цієї справи обвинувачений не потребує ізоляції від суспільства, а потреби сім`ї дають суду підстави застосувати до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для корекції його соціальної поведінки.

Відповідно до ст.377 КПК України у разі звільнення обвинуваченого, який утримується під вартою, від відбування покарання, суд звільняє його з-під варти в залі суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_4 покарання суд зараховує попереднє ув`язнення з 19.11.2024 по 18.02.2025, виходячи із такого співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 129, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати. Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно після проголошення вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 термін попереднього ув`язнення (фактичного затримання особи) з 19 листопада 2024 року по 18 лютого 2025 року, включно, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Початок перебігу іспитового строку рахувати обвинуваченому ОСОБА_4 з моменту проголошення вироку.

Скасувати арешти, накладені згідно з ухвалами слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 21.11.2024.

Речові докази, які перебувають в камері зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області (номер книги обліку речових доказів 714, порядковий номер 3278):

1) металевий предмет зовні схожий на ніж, лезо якого обмотано аркушем паперу та який в подальшому поміщено до паперового пакету НПУ СУ, опечатано з відповідними написами та підписами понятих - знищити;

2) два ватних аплікатори зі змивами слідів речовини бурого кольору, які разом з контрольним ватним аплікатором поміщено до паперового конверту НПУ ГСУ, який опечатано з відповідними надписами та підписами понятих - знищити;

3) дві запальнички (одна помаранчевого кольору, інша - білого), розкладний ніж з рукояткою синього кольору, пачку сірників, які поміщено до спец. пакету НПУ №РSР2151590 та заклеєно липкою стрічкою пакета та засвідчено підписами понятих - знищити;

4) наручний годинник марки «Synoke» чорного кольору, які поміщено до спец. пакету НПУ №РSР2151590 та заклеєно липкою стрічкою пакета та засвідчено підписами понятих - повернути власнику ОСОБА_4 ;

5) шапку чорного кольору, куртку темно-синього кольору, спортивну кофту синього кольору, футболку червоно-сірого кольору з надписом «LosAngeles 82», чорні джинси, сірі шкарпетки, які поміщено до прозорого спец. пакету НПУ СУ, горловина якого затягнута пластмасовою стяжкою з маркуванням «НОМЕР_1» - повернути власнику ОСОБА_4 ;

6) чорні кросівки з сірими шнурівками, які поміщено до спец. пакету НПУ №Р8Р4149684 - повернути власнику ОСОБА_4 ;

7) штани чорного кольору; футболку чорного кольору; труси сірого кольору, светр синього кольору, дві шкарпетки смугасті синьо-чорно-білого-кольору, які поміщено в картону коробку та опломбовано пломбою NPP-0214776 - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1