В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1172/24

14 січня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 03 липня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург Республіка Німеччина, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, розлученого, не перебуває на обліку військовозобов`язаних, раніше судимого: вироком Богородчанського районного суду від 10 січня 2024 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді двохсот годин громадських робіт (покарання відбув, судимість не погашена),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Починаючи з 2022 року ОСОБА_4 на грунті особистих неприязних відносин, систематично вчиняв сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_6 під час яких застосовував нецензурну лайку інші образливі висловлювання, погрожував застосуванням фізичної сили, які носили характер морального та фізичного знущання стосовно своєї матері ОСОБА_6 .

У зв`язку з цими обставинами, ОСОБА_6 зверталась до відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в області із скаргами на дії ОСОБА_4 , за фактами домашнього насильства, за вчинення яких у 2022-2024 роках останнього Богородчанським районним судом було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП та накладені адміністративні стягнення у виді штрафу, а також вироком Богородчанського районного суду від 10 січня 2024 року його було засуджено за ст. 126-1 КК України, до покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Однак, після відбуття покарання ОСОБА_4 , знову вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , зокрема, 17 грудня 2023 року працівниками відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) ГУНП в Івано-Франківській області, складено та скеровано до Богородчанського районного суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, за результатами розгляду якого, 28 грудня 2023 року постановою Богородчанського районного суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 50 годин громадських робіт.

Крім того, 22 січня 2024 року працівниками відділення поліції №2 (смт. Богородчани) ГУНП в області складено та скеровано до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області два протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, за результатами розгляду яких, 22 січня 2024 року постановою Богородчанського районного суду ОСОБА_4 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 60 годин громадських робіт.

Також, 11 березня 2024 року працівниками відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) ГУНП в області складено та скеровано до Богородчанського районного суду області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, за результатами розгляду якого, 11 березня 2024 року постановою Богородчанського районного суду ОСОБА_4 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 60 годин громадських робіт.

Після чого, 25 червня 2024 року близько 17 години, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем спільного проживання, у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, безпричинно розпочав словесний конфлікт з матір`ю ОСОБА_6 , висловлював у її адресу образливі нецензурні слова, погрожуючи фізичною розправою вигнав потерпілу із території будинку, продовжував вчиняти психологічне насильство щодо останньої у зв`язку із чим працівниками поліції №2 (смт. Богородчани) ГУНП в Івано-Франківській області, було видано тимчасовий заборонний припис серії АА №408379 від 25 червня 2024 року відносно ОСОБА_4 , а саме щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з матір`ю ОСОБА_6 з 25 червня 2024 року по 28 червня 2024 року.

Порушуючи вказаний тимчасовий припис, 26 червня 2024 року, близько 17 години ОСОБА_4 перебуваючи за місцем спільного проживання, у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , безпричинно розпочав словесний конфлікт з матір`ю ОСОБА_6 , висловлював у її адресу образливі нецензурні слова, погрожуючи фізичною розправою, шарпав її за одяг та не припиняв свої протиправні дії упродовж 30 хвилин, тобто продовжував вчиняти психологічне насильство щодо останньої, на підставі чого, відносно нього складено та скеровано до Богородчанського районного суду області протокол про вчинення адміністративного правопорушення. За результатами розгляду 05 липня 2024 року постановою Богородчанського районного суду ОСОБА_4 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Крім того, 29 червня 2024 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання, у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , безпричинно розпочав словесний конфлікт з матір`ю ОСОБА_6 , висловлював у її адресу образливі нецензурні слова, погрожуючи фізичною розправою у зв`язку із чим вона побоюючись за власне життя зачинилась у кімнаті, де перебувала до ранку наступного дня.

Унаслідок систематичних, протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано психологічних страждань, що призвели до погіршення якості її життя, що виявилося у формі втоми, розчаруванні в сімейних цінностях, втрати повноцінного сну, апетиту, відпочинку, негативних переживань, пригніченого емоційного стану, тривожності та нездатності захистити себе.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння. Дав показання, що з червня 2017 року проживає разом із своєю матір`ю, оскільки власного житла не має. Визнає та не заперечує той факт, що в грудні 2023 року та у 2024 році вчиняв домашнє насильство стосовно своєї матері, а саме влаштовував неодноразово сварки із ОСОБА_6 під час яких висловлював у її адресу образливі нецензурні слова, погрожував фізичною розправою, однак фізичного насилля відносно матері ніколи не застосовував та такий факт заперечує. Запевняє суд, що знайде собі інше житло та не буде більше проживати з ОСОБА_6 та відповідно остання не буде його провокувати на конфлікти. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати.

Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, крім його власного визнання вини, повністю доводиться дослідженими по справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 дала показання, що обвинувачений є її сином з яким вони проживають у одному будинку по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить їй на праві власності. Син зловживає спиртними напоями, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, веде себе агресивно та вчинює конфлікти. Вказує, що дійсно неодноразово у 2024 році зверталась із заявами до поліції з приводу неправомірних дій сина. Під час цих конфліктів син висловлювався у її адресу образливими нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. Така поведінка сина носить систематичний характер. Останній раз вона вимушена була закритись у кімнаті будинку де була до ранку, після чого вона звернулась у поліцію із заявою про злочин. Вказані дії з боку сина призвели до її психологічних страждань, втрати повноцінного сну, апетиту, відпочинку, негативних переживань, пригніченого емоційного стану. Разом з цим просила суворо не карати обвинуваченого призначивши покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_4 дав показання, що обвинувачений ОСОБА_4 є його рідним братом, а потерпіла ОСОБА_6 є їх мамою. З ОСОБА_6 він підтримує постійний зв`язок двічі на день вони телефонують один одному. З братом на цей час взагалі не спілкується, із-за його відношення до матері. Конфлікти обвинуваченого з матір`ю, відбуваються завжди коли той перебуває в стані алкогольного сп`яніння та є систематичними, пов`язані із тим, що ОСОБА_4 вимагає від матері, щоб його «прописали» у будинку та щоб мати оформила на нього частково належне їй нерухоме майно. В 2024 році під цих конфліктів мати завжди йому телефонувала та він був свідком і чув, як обвинувачений висловлювався на адресу матері образливими нецензурними словами, погрожував матері і йому фізичною розправою.

Крім цього, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, доводиться іншими письмовими доказами по справі, які були предметом дослідження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26 червня 2024 року, ОСОБА_6 повідомила, що 26 червня 2024 року близько 17 години обвинувачений ОСОБА_4 спричинив сварку висловлювався у її адресу образливі нецензурні слова.

За вказаною заявою на підставі проведеної перевірки 03 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 були внесені відомості про кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України.

З дослідженої постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2023 року судова справа №338/1973/23, встановлено, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 50 годин громадських робіт. Постанова суду набрала законної сили 01 лютого 2024 року.

Відповідно до постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року судова справа №338/103/24, встановлено, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 60 годин громадських робіт. Постанова суду набрала законної сили 01 лютого 2024 року.

Відповідно до постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2024 року судова справа №338/371/24, встановлено, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 60 годин громадських робіт. Постанова суду набрала законної сили 21 березня 2024 року.

Згідно комплексного психологічного дослідження потерпілої ОСОБА_6 проведеного 16 липня 2024 року практичним психологом ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_6 завдано фізичних та психологічних страждань, що призвели до погіршення якості її життя, що виявилося у формі втоми, розчаруванні в сімейних цінностях, втрати повноцінного сну, апетиту, відпочинку, негативних переживань, пригніченого емоційного стану, тривожності та нездатності захистити себе.

Надаючи оцінку показанням потерпілої ОСОБА_6 щодо вчинення відносно неї домашнього насильства, що завдає їй фізичних та психологічних страждань, то її показання є логічними, послідовними, узгоджуються з показаннями обвинуваченого, свідка ОСОБА_4 та дослідженими письмовими доказами.

На думку суду сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів, в тому числі і непрямих, дає можливість суду поза розумним сумнівом, зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як нетяжкий злочин, обвинувачений раніше судимий за ст. 126-1 КК України, судимість не погашена, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений, в своїх показаннях не заперечує факт умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_6 разом із цим вказані обставини не свідчать про наявність щирого каяття з його боку у вчиненому. Таким чином, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, як на досудовому розслідуванні так і під час судового розгляду відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обставинами що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, вчинення злочину повторно.

Отже, з урахуванням викладеного, позиції потерпілої, щодо призначення покарання не пов`язаного із позбавленням волі, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1 - 3 ч. 2 ст. 59-1, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів з покладенням відповідних обов`язків.

Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 та страждання від нього потерпілої, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді заборони перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 строком на три місяці.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, перебачений п.1 ч.1 ст. 90-1 КК України, відповідно до якого покласти на нього обов`язок у виді заборони перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 , строком на 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя