Справа № 761/3876/25
Провадження № 1-кс/761/3189/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000021, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України, -

в с т а н о в и в:

28 січня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000021, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України, на майно, яке вилучене під час проведення обшуку магазину кальянів «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_1, а саме на:

Тютюн для кальяну без марок акцизного податку в наступному асортименті та вагою, а саме: ORWEL 50 грам - 169 шт., 420 LIGHT 40 грам - 24 шт., Daim 50 грам - 33 шт., Jibiar 50 грам - 28 шт., Black White 40 грам - 40 шт., Rainbow candy 50 грам - 16 шт., Аrawak 40 грам - 11 шт., Buta Black 20 грам - 11 шт., 5ive 40 грам - 93 шт., Unity 30 грам - 18 шт., Dead Horse 50 грам - 70 шт., Swipe 50 грам - 29 шт., Smoky Bull 100 грам - 14 шт., Molfar 40 грам - 58 шт., Absolem 100 грам - 33 шт., Banshee 50 грам - 14 шт., 5ive 100 грам - 118 шт., Indigo Smoke 100 грам - 101 шт., Black Smok 100 грам - 51 шт., Adalya 50 грам - 115 шт., 420 Hookah 25 грам - 67 шт., Cult 100 грам, 420 Light 100 грам - 160 шт., 420 Hookah 100 грам - 416 шт., Unity 40 грам - 106 шт., Cult gold original 100 грам - 23 шт., 420 Light 40 грам - 34 шт., Сrееру 100 грам - 57 шт., Unity 100 грам - 118 шт., Orwel 200 грам - 51 шт., Loud 100 грам - 139 шт., Yummy 100 грам - 69 шт., Buta 50 грам - 75 шт., Fusion 100 грам - 27 шт., Loud 40 грам - 76 шт.;

Гліцеринові розчини для паріння без марок акцизного податку в наступному асортименті та вагою, а саме: 420 Liqvid 30 мл - 64 шт., Flip 15 мл - 62 шт., Alchemist 50 мл - 28 шт., Нуре 30 мл - 42 шт., Нуре 10 мл - 21 шт., Bones Shaker 25 мл - 17 шт., Alchemist 50 мл - 38 шт., Nova 50 мл - 30 шт., Monster 30 мл - 13 шт., Yummy 30 мл - 55 шт., Twinted 30 мл - 20 шт., Salt 50 мл - 50 шт., Salt 30 мл - 29 шт., Chaser 30 мл - 47 шт., Get high 10 мл - 13 шт., Chaser 11 мл - 50 шт., Katana 30 мл - 52 шт.;

Електронні сигарети без марок акцизного податку в наступному асортименті та кількістю тяг, а саме: ELFBAR 9000 - 57 шт., ELFBAR 2000 - 57 шт., ELFBAR 5000 - 103 шт., VAAL 1500 - 60 шт., ELFBAR 1500 - 130 шт., Elux Bomb 3500 - 12 шт., Glamee Ace 500 - 15 шт.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи організували на території Дніпропетровської області незаконне виготовлення підакцизних товарів - табаку для кальяну торгівельних марок «4:20» та «Unity» та їх збут через розвинену дистриб`ютерську мережу із використанням наступних Інтернет-сайтів, а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також організували на території Дніпропетровської області незаконне виготовлення підакцизних товарів - табаку для кальяну торгівельних марок «4:20» та «Unity» з підробленими марками акцизного податку.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року надано дозвіл на проведення обшуку у нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці кадастровий номер :02:419:0180, що на праві власності належать Дніпропетровській міській раді (код 26510514) та фактично використовується для здійснення незаконної реалізації тютюнових виробів, з метою виявлення, фіксації та вилучення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, знаряддя кримінального правопорушення та майна яке здобуте у результаті його вчинення, зокрема: незаконно виготовлених тютюнових виробів (табаку для кальяну, електронних сигарет, рідин для наповнення електронних сигарет тощо), тютюнових виробів без марок акцизного податку та з марками акцизного податку невстановленого зразка, в тому числі з ознаками підроблення, необлікованих тютюнових виробів та тютюнових виробів зберігання яких здійснюється з порушенням законодавства, документів та чорнових записів щодо їх походження, придбання, зберігання та транспортування, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, комп`ютерної техніки (в тому числі мобільних телефонів, комп`ютерів, ноутбуків, планшетів), флеш-накопичувачів, на яких є відомості щодо незаконної діяльності, печаток, тощо.

На виконання зазначеної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року, 02 листопада 2023 року було проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено вищевказане майно.

Постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_4 від 07 листопада 2023 року, виявлене та вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Також, зі змісту листа заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 15 січня 2024 року № 1845/5/04-36-09-04-12 вбачається, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру місць зберігання, відомості щодо внесення місць зберігання тютюнових виробів за адресою: АДРЕСА_1 до Єдиного державного реєстру місць зберігання ДПС не вносилися та ліцензій на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами не видавалась.

Крім того, в ході досудового розслідування постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_4 від 08 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000021 від 28 березня 2023 року, призначено комплексну судову експертизу, виконання якої доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зберегло сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факти чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження.

Розгляд клопотання прокурор ОСОБА_3 просив здійснювати у його відсутність. Клопотання підтримує та просить його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Представник володільця майна - адвокат ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду письмові заперечення проти задоволення клопотання прокурора про арешт майна, зі змісту яких убачається, що прокурором належним чином не доведено, що вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні № 0000021 від 28 березня 2023 року, а тому накладення арешту на майно, вважає необґрунтованим та недоцільним. Крім того, адвокат ОСОБА_6 вказав, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року клопотання адвоката ОСОБА_6 задоволено та зобов`язано уповноваженого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України у кримінальному провадженні № 0000021 від 28 березня 2023 року повернути майно, яке було вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, зазначена ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року обґрунтована тим, що, по-перше, на даний час у кримінальному провадженні № 0000021 жодній особі не повідомлено про підозру, а також не доведена причетність до протиправних дій, які є предметом досудового розслідування, володільця вилученого майна. По-друге, стороною обвинувачення не надано слідчому судді доказів щодо необхідності подальшого утримання арештованого майна органом досудового розслідування, а тому дослідивши та проаналізувавши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальший арешт майна, та відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке було вилучене, зокрема, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого/прокурора, та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд із національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 рік) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 рік), учасником яких є й Україна.

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 рік) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Протоколу № 1, яка спрямована на захист особи (фізичної та юридичної) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів для захисту права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22 червня 2004 року).

При цьому, у своїх висновках ЄСПЛ неодноразово наголошував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

У свою чергу, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що майно, на яке прокурором планується накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та, ані в клопотанні, ані в ході судового розгляду прокурором належним чином не доведено той факт, що потреби досудового розслідування щодо накладення арешту на вказане майно, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, а також відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000021 від 28 березня 2023 року.

Більш того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року встановлено, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів, щодо необхідності подальшого утримання органом досудового розслідування арештованого майна, та аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке було вилучене, зокрема, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що майно, володільцем якого є ОСОБА_7 , тимчасово вилучене 02 листопада 2023 року, в той час як на момент розгляду клопотання про накладення арешту, після спливу максимально можливих строків проведення експертиз, визначених положенням п. 1.13 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 № 53/5, прокурором не надано даних, які б документально підтверджували, що органом досудового розслідування вжито всіх заходів, спрямованих на проведення відповідних дій та отримання висновку експерта у найкоротший термін, що безумовно суперечить принципу розумності строків.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, на переконання слідчого судді, досягнення мети досудового слідства в рамках даного кримінального провадження не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000021, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України, на майно, яке вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 94, 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000021, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1