Справа № 738/2921/24
№ провадження 1-кп/738/30/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2024 року за №0000392, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвинтове Буринського району Сумської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, раніше судимого: вироком Менського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року за частиною четвертою статті 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2023 року за частиною першою статті 309 КК України до штрафу у розмірі 17 000 гривень; вироком Чернігівського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року за частиною четвертою статті 185, частиною другою статті 190, частиною першою статті 162, статтею 70, частиною першою статті 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 764 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 988 гривень, на підставі частини третьої статті 72 КК України покарання виді штрафу виконувати самостійно,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 та частиною третьою статті 357 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2023

№ 682 солдат ОСОБА_2 вважається таким, що справи та посаду гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2024

№36-РС солдата ОСОБА_2 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став і в період не знятої та не погашеної судимості повторно вчинив новий умисний злочин.

02.12.2024 близько 14 год 15 хв ОСОБА_2 , знаходячись поблизу домогосподарства, розташованого за адресою:

АДРЕСА_2 , підійшов до автомобіля марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_3 , перевірив чи не замкнені дверцята, шляхом смикання за ручку, та, переконавшись, що двері вказаного автомобіля не замкнені, реалізуючи раптово виниклий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, всупереч волі власника проник до салону вказаного автомобіля, звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 4 000 грн, які належать ОСОБА_5 , чим спричинив останньому майнову шкоду на вказану суму.

02.12.2024 близько 14 год 15 хв ОСОБА_2 , знаходячись поблизу домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , попередньо проникнувши до автомобіля марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виявив на поличці передньої панелі салону автомобіля паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , що виданий 26 листопада 2004 року на ім`я ОСОБА_5 та посвідчує його особу, після чого у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння даним паспортом шляхом викрадення

Після цього, ОСОБА_2 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення паспорта, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, умисно, викрав вищезазначений паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5

Далі ОСОБА_2 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши можливість розпоряджатись паспортом громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_5 , на власний розсуд.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винкватим у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 4 статті 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у сховище, та за частиною третьою статті 357 КК України - незаконному заволодінні паспортом, шляхом викрадення.

Позиції сторін кримінального провадження.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті від 10 грудня 2024 року.

За змістом обвинувального акту, який підтримала прокурор, остання вважала установленим те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частиною четвертою статті 185 та частиною третьою статті 357 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просила визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 та частиною третьою статті 357 КК України, зазначила, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є рецедив кримінального правопорушення.

Прокурор просила призначити ОСОБА_2 покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за частиною третьою статті 357 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі статей 70, 71 КК України призначити остаточне покарання призначити у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за пред`явленим обвинуваченнями визнав, надав показання, правову кваліфікацію дій та фактичні обставини не оспорював, у вчиненому щиро розкаявся, при призначенні покарання погодився із позицією прокурора.

Позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, при призначенні покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правову кваліфікацію дій не оспорював та показав, що 02 грудня 2024 року в обідню пору доби знаходився у м. Мена на вулиці Бузковій, де проходячи мимо припаркованого біля одного з господарств автомобіля Volkswagen Caddy, побачив у салоні автомобіля на поличці панелі гроші та документи, які вирішив викрасти. Він смикнув за ручку дверцят автомобіля, виявив, що вони не замкнені, проник до салону вказаного автомобіля, звідки викрав паспорт з грошима у сумі 4000 грн, з яких 700 грн витратив в магазині АТБ, а решту коштів та паспорт видав працівникам поліції. За паспорт хотів отримати винагороду, збирався повідомити його власника про те, що знайшов паспорт.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_2 , є рецидив кримінальних правопорушень.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненного кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином частина четверта статті 85 КК України, інше за частиною третьою статті 357 КК України, кримінальним проступком, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, кримінальні правопорушення вчинив з корисливих мотивів, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, дотримуватися норм закону, моралі та загальновстановлених правил суспільної поведінки, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, військовослужбовець, за місцем служби характеризується негативно.

Враховуючи особу обвинуваченого його вік, матеріальний та сімейний стан, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, наслідки, які настали від їх вчинення, відношення обвинуваченого до вчиненого і його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та обставини, що обтяжує покарання; з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, в тому числі і думки потерпілого, який при призначенні обвинуваченому покарання поклався на розсуд суду, а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частини 4 статті 185 КК України, та у виді обмеження волі у межах, передбачених санкцією частини третьої статті 357 КК України.

На підставі статей 70, 72 КК України остаточне покарання визначити ОСОБА_2 за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі.

При призначенні ОСОБА_2 остаточно покарання, суд бере до уваги те, що відповідно до частини першої статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 засуджений вироком Чернігівського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року за частиною четвертою статті 185, частиною другою статті 190, частиною першою статті 162, статтею 70, частиною першою статті 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 764 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 988 гривень, на підставі частини третьої статті 72 КК України покарання виді штрафу вирішено виконувати самостійно.

З огляду на викладене, обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами статті 71 КК України, з урахуванням того, що ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення в період невідбутих ним покарань за вироком Чернігівського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року, застосувавши положення частини третьої статті 72 КК України до покарання у виді штрафу.

Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання відсутні.

Мотиви ухвалення рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження до ОСОБА_2 не було застосовано запобіжний захід.

Згідно з Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_2 затримано 03 грудня 2024 року на виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі за даним вироком ОСОБА_2 обчислювати з часу його затримання, тобто з 03 грудня 2024 року.

Мотиви ухвалення рішення щодо цивільного позову.

У даному кримінальному провадженні цивільний позов потерпілим не заявлений.

Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень статті 100 КПК України.

Речові докази та документи: диск DVD-R з файлом відеозапису проведення слідчого експерименту від 02.12.2024, який був визнаний документом та долучений до кримінального провадження; DVD-R диск з файлом відеозапису 1_03_R_1149, приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Паспорт громадянина України на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 , виданий 26 листопада 2004 року Ріпкинським РВ УМВС України в Чернігівській області, та грошові кошти в сумі 3300 гривень, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати такими, що повернуті законному володільцю.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не пред`явлений.

На підставі викладеного, керуючись статей 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України, частиною першою статті 357 КК України та призначити йому покарання:

за частиною четвертою статті 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

за частиною першою статті 357 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом частково складання призначених покарань з урахуванням положень статті 72 КК України визначити ОСОБА_2 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року, за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 764 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 988 гривень.

На підставі частини третьої статті 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з часу його затримання, тобто з 03 грудня 2024 року.

Речові докази та документи: диск DVD-R з файлом відеозапису проведення слідчого експерименту від 02.12.2024, який був визнаний документом та долучений до кримінального провадження; DVD-R диск з файлом відеозапису 1_03_R_1149, приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Паспорт громадянина України на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 , виданий 26 листопада 2004 року Ріпкинським РВ УМВС України в Чернігівській області, та грошові кошти в сумі 3300 гривень, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати такими, що повернуті законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1