Справа № 521/1505/25
Номер провадження:1-кп/521/1241/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2025 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, Красноармійського району, с. Іванівка, громадянина України, з професійно-технічною освітою, тимчасово не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 03.10.2024 року, приблизно, о 12 годині 50 хвилин, у денний час доби, в умовах необмеженої видимості і сухого дорожнього покриття, без опадів, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Tiguan», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по провулку Хвойному в напрямку проїзної частини вул. Олексія Вадатурського (М. Малиновського) у Хаджебейському районі м. Одеси, з боку вул. Михайла Бойчука в напрямку вул. Олексія Вадатурського (М. Малиновського).
Під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя пров. Хвойний та вул. Олексія Вадатурського (М. Малиновського), зменшив швидкість керованого ним автомобіля і зупинився на проїзній частині провулку Хвойний, перед нерегульованим перехрестям, з метою подальшого здійснення повороту ліворуч на вул. Олексія Вадатурського (М. Малиновського).
Після того як ОСОБА_5 , упевнився в безпечності виїзду на проїзну частину вул. Олексія Вадатурського (М. Малиновського), перед відновленням свого руху та проїзду через пішохідний перехід, який позначений дорожньою розміткою 1.14.2, та призначений, для переходу пішоходами проїзної частини вул. Олексія Вадатурського (М. Малиновського), що розташований ліворуч, проявив злочинну недбалість, не в повному обсязі переконався в безпеці маневру, був не уважним і не стежив за дорожньою обстановкою, що позбавило його можливості безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки, в тому числі на пішохідному переході, відновив свій рух та виконуючи маневр лівого повороту з провулку Хвойний на вул. Олексія Вадатурського (М. Малиновського), почав проїжджати вище вказаний нерегульований пішохідний перехід, де не надавши переваги в русі пішоходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину на яку вона перетинала по вказаному нерегульованому пішохідному переході у своєму напрямку руху, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автомобіля «Volkswagen Tiguan», р.н. НОМЕР_1 в спокійному темпі руху, в результаті чого на пішохідному переході передньою лівою частиною кузову автомобіля «Volkswagen Tiguan», р.н. НОМЕР_1 здійснив на неї наїзд. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді гематоми та садна потиличної ділянки, закритої травми правого колінного суглобу у вигляді переломів надколінка та виростка великогомілкової кістки, часткового розриву задньої хрестоподібної зв`язки, гематоми м`яких тканин в ділянках правого колінного суглобу та правого гомілково-стегнового суглобу, які згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
За вищевикладених обставин водій ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б), 4.16 (а), 10.1; 16.2, Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 4.16 ПДР «Пішохід має право:
а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;
п. 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 16.2 ПДР «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку».
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою зазначивши, що він примирився із потерпілою та відшкодував їй матеріальну шкоду у добровільному порядку, вибачився перед нею та вони примирилися. Вину у висунутому обвинуваченні визнає, рішення про звільнення від кримінальної відповідальності прийняв добровільно без будь-якого впливу або тиску.
Потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що обвинувачений відшкодував їй шкоду у повному обсязі, тому просила задовольнити клопотання і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, вважав можливим закрити кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до вимог законодавства відсутні будь-які перешкоди для його задоволення. Разом з тим просив вирішити питання про речові докази та судові витрати.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадках передбачених п.п. 4-8 ч.1 та ч.2 ст.284 КПК України.
Згідно ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом згідно вимог ч.8 вказаної статті КПК.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК України.
Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, провадження № 13-66кс18, що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст. 46 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до необережного нетяжкого злочину.
Таким чином, ОСОБА_5 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілою та може бути звільнений від кримінальної відповідальності при умові відшкодування завданих ним збитків та усунення заподіяної шкоди.
З свідчень потерпілої судом встановлено, що ОСОБА_5 відшкодував шкоду потерпілій, що переконує суд у тому, що обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, згідно матеріалів кримінального провадження під час дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не перебував, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнає у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю правопорушення, завдані кримінальним правопорушенням збитки відшкодовані у повному обсязі потерпілій, проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим не заперечує, тяжких наслідків від вчиненого ним кримінального правопорушення не настало, потерпіла претензій до обвинуваченої не має, суд переконався, що сторони примирилися та рішення між ними прийнято добровільно, тому приходить до висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, підлягає закриттю, а ОСОБА_5 - звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.286 КК України.
Відповідно до ст.100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Як вбачається з висновку ККС ВС, викладеного у постанові № 342/1560/20 від 29.09.2021, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати винна особа і у випадку звільнення її від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. Таким чином, з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати за проведення судових експертиз.
Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 100,124, 174, 284-286, 288, 314, 350, 369-372, 392-395, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2024 року скасувати.
Речовий доказ, відповідно до постанови слідчого від 23.11.2024 року, а саме:
- DVD-R диск з відеозаписами з камери зовнішнього відеоспостереження приміщення автомобільної мийки «Мойкар», на якій зафіксовано момент ДТП зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ, відповідно до постанови слідчого від 15.11.2024 року, а саме:
- автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_6 або її представнику.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судових експертиз, а саме:
- Судових компютерно-технічної та авто технічної експертизи №24-6643 та №24-6643/1 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 (тридцять шість копійок).
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Малиновський районний суд м. Одеси.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1