Справа № 307/481/25
Провадження № 1-кс/307/96/25
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
14 лютого 2025 року м. Тячів
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, раніше судимого, маючого на утриманні троє неповнолітніх дітей, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
в с т а н о в и л а:
Слідчий СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 14 лютого 2025 року звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у невстановленому місці та у невстановленої особи, придбав невстановлену кількість наркотичного засобу - канабісу, обіг якого обмежено відповідно до Списку №2 Таблиці 1, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188, який зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 31 січня 2025 року.
В подальшому ОСОБА_5 , всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», а також, «Порядку провадженні діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконний збут наркотичного засобу - канабісу, з корисливих мотивів, з ціллю незаконного збагачення, 31 січня 2025 року, приблизно в 11 год. 20 хв., перебуваючи неподалік дворогосподарства №12, що розташоване по вул. Сосюри в м. Тячів Закарпатської області, збув за 1 000 грн. ОСОБА_7 , наркотичний засіб - канабіс, який в перерахунку на суху речовину становить 11,3724 г.
Крім цього, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у невстановленому місці та у невстановленої особи, придбав невстановлену кількість наркотичного засобу - канабісу, обіг якого обмежено відповідно до Списку №2 Таблиці 1, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188, який зберігав за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , до 12 лютого 2025 року.
ОСОБА_5 , всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», а також, «Порядку провадженні діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконний збут наркотичного засобу - канабісу, з корисливих мотивів, з ціллю незаконного збагачення, повторно 12 лютого 2025 року, приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи на території свого дворогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_7 наркотичний засіб - канабіс, який в перерахунку на суху речовину становить 12,8835 г. за грошові кошти на суму 1 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів, вчиненому повторно, вчинений особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу.
12 лютого 2025 року, ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України.
13 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.
Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, постійного місця роботи немає, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 : може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, так як усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, адже санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.
Окрім, цього на утриманні ОСОБА_5 перебуває троє неповнолітніх дітей, що на даний час, в умовах військового стану, є підставою для офіційного виїзду за кордон через пункти пропуску, у зв`язку з чим наявний ризик переховування від органу досудового розслідування та суду.
Також він може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показань на його користь, або взагалі в подальшому відмови від наданих ними показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
У органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.
Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких та існують ризики того, що ОСОБА_5 , розуміючи усю тяжкість покарання, що йому загрожує, у випадку визнання його винним, може переховуватися від органів досудового розслідування або перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та ухилятися від органів досудового розслідування та суду.
Вказані ризики є реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.
Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.
Крім того, слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , адже, враховуючи спосіб вчинення злочину, воно викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації, тому тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , є виправданим.
Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується, оскільки даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження.
Прокурор у підтримання клопотання посилався на викладені в ньому обставини.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 заперечив проти задоволення заявленого клопотання та вказав, що наведені прокурором ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_5 не мають жодних підтверджень та носять формальний характер; ОСОБА_5 має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає у приватному будинку, має на утриманні трьох малолітніх дітей та дружину, яких повинен забезпечувати; крім того, ОСОБА_5 хворіє, на підтвердження чого долучив копії свідоцтв про шлюб, про народження дітей та виписку із медичної картиамбулаторного хворого, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.
Дослідивши обставини клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 та відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 .
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За правилами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Із матеріалів кримінального провадження, наданих прокурором, видно про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
Також наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки у разі визнання винним, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 06 до 10 років позбавлення волі, і це може стимулювати його до переховування від суду; він може впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що на даний час триває досудове розслідування, однак не встановлені всі інші причетні особи до вчинення данного злочину. Також ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів та у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту повторно.
12 лютого 2025 року ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України.
13 лютого 2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.
Згідно рапортів оперуповноваженого СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 08 січня 2025 року та 10 січня 2025 року відомо, що під час проведення оперативно-розшукових заходів на території Тячівського району встановлено, що громадянин ОСОБА_9 на території Тячівського району за грошові кошти збуває мешканцям наркотичні та психотропні речовини.
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 10 січня 2025 року вбачається, що наприкінці грудня 2024 року, йому стало відомо, що його знвйомий ОСОБА_5 збуває за грошові кошти наркотичну речовину, а саме марихуану, після чого він проданий факт повідомив у правоохоронні органи; ОСОБА_7 добровільно був залучений для проведення оперативної закупки вказаної наркотичної речовини від ОСОБА_5 за грошові кошти на суму 1000 грн.; як відомо свідку ОСОБА_7 , речовину, яку збуває громадянам ОСОБА_5 , отримує від свого знайомого ОСОБА_10 , мешканця м. Тячів, з яким вони товаришують (а. с. 13, 14).
Згідно протоколу огляду грошових коштів та протоколу огляду покупця, який здійснює оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів, який проводився у присутності двох понятих 31 січня 2025 року, було оглянуто грошові кошти на суму 1 000 гривень, купюрами по 500 гривень з серійними номерами: ВТ 3642613 та ВЗ 1591092, які було передано ОСОБА_7 (а. с. 17, 18).
Із протоколу вручення технічних засобів від 31 січня 2025 року відомо, що ОСОБА_7 у присутності двох понятих вручено технічний засіб аудіо-відео реєстратор (а. с. 19).
Згідно протоколу добровільної видачі від 31 січня 2025 року, проведеного у присутності двох понятих відомо, що ОСОБА_7 , якому доручено здійснити оперативну закупівлю особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, добровільно видав паперовий згорток білого кольору з подрібненою трав`янистою речовиною зеленого кольору невідомого походження, яку він придбав за грошові кошти у ОСОБА_5 (а. с. 20).
Згідно висновку експерта від 07.02.2025 відомо, що надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору, яка містилась в одному паперовому згортку білого кольору є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 11,3724 г (а. с. 21 - 24).
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 08 січня 2025 року вбачається, що 31 січня 2025 року, приблизно в 11 год. 20 хв., за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 вони зустрілися неподалік його будинку по вул. Сосюри в м. Тячів, де ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1 000 гривень за наркотичну речовину, а саме - марихуану. Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 сказав ОСОБА_7 очікувати, а сам на велосипеді поїхав до ОСОБА_12 , мешканця АДРЕСА_2 , в якого взяв марихуану, яку привіз та передав ОСОБА_13 . Також ОСОБА_5 розповів ОСОБА_7 , що з метою конспірації своєї злочинної діяльності та будучи обізнаним з методами роботи правоохоронних органів, до моменту реалізації, наркотичні речовини - зберігає за місцем проживання ОСОБА_12 ; як відомо свідку ОСОБА_7 , речовину, яку збуває громадянам ОСОБА_5 , отримує від свого знайомого ОСОБА_10 , мешканця м. Тячів, з яким вони товаришують (а. с. 25 - 26).
Згідно протоколу огляду грошових коштів та протоколу огляду покупця, який здійснює оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів, який проводився у присутності двох понятих 12 лютого 2025 року, оглянуто грошові кошти на суму 1 000 гривень, купюрами по 500 гривень з серійними номерами: ХД 2435585 та ЕА 7358682, які було передано ОСОБА_7 (а. с. 27 - 28).
Згідно протоколу добровільної видачі від 12 лютого 2025 року, проведеного у присутності двох понятих відомо, що ОСОБА_7 , якому доручено здійснити оперативну закупівлю особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, добровільно видав подрібнену зелену трав`янисту речовину невідомого походження, яку упаковано та опечатано в спеціалізований номерний пакет № РІС 2177351 (а. с. 30).
Згідно висновку експерта № СЕ-19/107-25/2002-НЗПРАП від 13 лютого 2025 року, відомо, що надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка містилась в одному паперовому згортку білого кольору, котрий був упакований в спеціалізований номерний пакет є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 12, 8835 г (а. с. 31 - 34).
Із добровільної згоди та протоколу огляду міс3ця події від 12 лютого 2025 року відомо, що ОСОБА_14 , надала добровільну згоду працівникам поліції на проведння огляду в магазині «Продуктовий», який знаходиться за адресою: м. Тячів, вул. Леонтовича, 120, під час огляду якого були виявлені дві купюри номінальною вартістю по 500 грн. із сернійними номерами: ХД 2435585 та ЕА 7358682 (а. с. 35 - 37)
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 13 лютого 2025 року вбачається, що 12 лютого 2025 року, за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 , за допомогою телефонного дзвінка, здійсненого за номером телефону - НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , свідок домовився зустрітися із ОСОБА_5 за місцем проживання останнього для збуту свідку за грошові кошти на суму 1000 грн., наркотичну ресовину «канабіс», після чого ОСОБА_7 у відділенні поліції були видані грошові кошти на суму 1 000 грн., для здійснення оперативної закупки; о 14 год. 25 хв., ОСОБА_7 зустрівся із ОСОБА_5 біля його будинку та зайшли до подвір`я, де ОСОБА_5 вийняв з кишені паперовий згорток із зеленою речовиною, за яку свідок передав йому грошові кошти на суму 1 000 грн., яку в подальшому добровільно передав працівникам поліції (а. с. 38, 39)
Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 13 лютого 2025 року відомо, що ОСОБА_14 працює продавцем у магазині «Продукти» , який розташований за адресою: м. Тячів, вул. Леонтовича, 120; 12 лютого 2025 року, приблизно о 14 год. 40 хв., до магазину зайшов візуально їй знайомий ОСОБА_5 та придбав продукти харчування, за які розрахувався купюрою номіналом 500 грн. вона видала йому решту, після чого обміняв ще одну купюру номіналом 500 грн. на купюри меншого номіналу; одразу після цього до приміщення магазину зайшли працівники поліції та забрали ОСОБА_5 , після чого один працівник поліції повернувся та запитав, чи розраховувався ОСОБА_5 грошовими коштами на суму 1000 грн., двома купюрами номінальної вартості по 500 грн., на що ОСОБА_14 підтвердила, що дані купюри знаходяться в касі, після чого добровільно передала їх працівнику поліції. (а. с. 38 - 41)
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 лютого 2025 року відомо, що свідок ОСОБА_14 впізнала за рисами обличчя особу на фото №4, який розраховувся за придбані товари у магазині купюрами по 500 грн., які були добровільно нею видані працівнику поліції; свідок ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_5 (а. с. 42, 43)
12 лютого 2025 року ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України. (а. с. 44, 45)
13 лютого 2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а. с. 48, 49).
Згідно характеристики, виданої міським головою Тячівської міської територіальної громади № 05-38/11 від 14 лютого 2025 року, ОСОБА_5 , проживає із сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 ; одружений та виховує трьох малолітніх дітей; до складу його сім`ї входять: дружина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.
Згідно вимоги про судимість вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово судимий та 31 серпня 2024 року до суду направлено обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст. 310 КК України.
Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що у разі доведення його вини і визнання його винним у його вчиненні, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, а також існування на даний час ризиків, які зазначені прокурором, оскільки досудове розслідування триває, наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому його тримання під вартою буде виправданим та необхідним.
Із документів, долучених захисником ОСОБА_6 вбачається, що на утриманні ОСОБА_5 перебуває троє малолітніх дітей, він хворіє, у зв`язку із чим повинен пожиттєво приймати препарати.
Хоча ОСОБА_5 має сталі міцні соціальні зв`язки у місці його постійного проживання, однак, беручи до уваги в сукупності обставини злочину у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства, врахувуючи характеристику підозрюваного, а саме: він не працевлаштований, неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні злочинів щодо незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, вчиненому повторно; будучи постійним жителем Тячівського району та маючи на утриманні трьох малолітніх дітей може в законний спосіб перетнути кордон та покинути державу; на даний час на розгялді Тячівського районного суду перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 310 КК України, що свідчить про те, з часу надходження такого до суду ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, навпаки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; крім того, наявні ризики впливу на свідка ОСОБА_7 , з метою зміни його показань та може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки таке вже вчинене ним повторно, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Підстав для не визначення застави підозрюваному ОСОБА_5 у данному кримінальному провадженні немає.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, у якому зазначено, що гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.
Таким чином, вказана сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного, його активів та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, тобто, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Ураховуючи наведене, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, характер кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи повторність вчинення, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; крім того, беручи до уваги, що досудове слідство триває, не всі докази зібрані, не всі фігуранти кримінального правопорушення ідентифіковані, тому виправданим є необхідність визначити підозрюваному заставу у максимальному розмірі, встановленому п. 5) ч. 3 ст. 182 КУПК України у розмірі - 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240? (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
Такий розмір зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження та не являється завідомо непомірним для нього. Визначений розмір застави є співмірним та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, у випадку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, необхідно покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні та носити електронний засіб контролю.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,
п о с т а н о в и л а:
Клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.
Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 12 квітня 2025 року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, який не передбачає тримання під вартою.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це суд.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 на строк не більше двох місяців.
У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
Копію ухвали вручити підозрюваному, його захиснику, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань № 9».
Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 19 лютого 2025 року, о 15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1