УХВАЛА

Іменем України

06 грудня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі матеріали клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області, капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, одруженого, українця, на утримані троє малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого за злочини проти власності, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення передбаченого п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий вказав, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000898 від 03.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.6 п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що не пізніше 02.12.2024 у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло останнього, вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Так, 02.12.2024 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, вступив з останнім, а також ОСОБА_9 у попередню змову, спрямовану на напад з метою заволодінням належним ОСОБА_8 майном та незаконним заволодінням його транспортним засобом.

З метою реалізації свого кримінально протиправного спільного умислу, 02.12.2024 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спільно прибули до місця проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 .

У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою між собою та ОСОБА_7 , зайшли до вищевказаної квартири, а ОСОБА_7 залишився неподалік місця проживання потерпілого, де спостерігав за навколишньою обстановкою, з метою попередження спільників у разі виникнення небезпеки викриття їх кримінально протиправної діяльності.

Натомість ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , реалізуючи спільний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого особами, які раніше вчинили розбій, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи спільно та попередньо узгоджено між собою та з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири потерпілого та погрожуючи останньому пневматичним пістолетом, почали вимагати у ОСОБА_8 грошові кошти, при цьому здійснюючи постріли в різні частини тіла потерпілого.

Проте, під час вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого, у ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Так, з метою подолання можливого опору потерпілого, за допомогою клейкої стрічки «скотч» ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зв`язали руки ОСОБА_8 та нанесли не менше п`яти проникаючих колото-різаних поранень в область лівого стегна з пошкодженням кровоносних судин, внаслідок яких останній загинув.

У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_7 , заволоділи майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме грошовими коштами в сумі близько 2000 доларів США та ключами від автомобіля «ВАЗ 217230» сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 .

Виконавши вищеописані дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вийшли з квартири потерпілого, після чого на належному ОСОБА_8 автомобілі марки та моделі «ВАЗ 217230», д.н.з НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_7 , який сів за кермо автомобіля, залишили місце вчинення злочину, таким чином незаконно заволодівши зазначеним транспортним засобом.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в умисному вбивстві з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України 05.12.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п.6 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Метою застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що ризик переховування обґрунтовується тяжкістю покарання, оскільки ОСОБА_6 загрожує довічне позбавлення волі із конфіскацією майна. Також, є докази, що підозрюваний намагався знищити речові докази. Ризик впливу на свідків підтверджується тим, що більша їх частини є знайомими підозрюваного та на момент розгляду клопотання не допитані. Ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_6 є раніше судим за розбій.

ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав вину частково. Вказав, що ОСОБА_8 не вбивав, умислу такого не було. Окрім того зазначив, що він надав ОСОБА_8 медичну допомогу, перев`язавши останньому руку та ногу. Повідомив, що це ОСОБА_8 наніс йому ножові поранення. Грошові кошти міняв від продажу машини. На запитання суду повідомив, що перебуває у шлюбі та має трьох малолітніх дітей, які проживають закордоном. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 вказала, що підозрюваний не надавав покази, скориставшись ст. 63 КПК України. Дружина ОСОБА_6 та діти перебувають у Німеччині. Повідомила, що зі слів підозрюваного, він отримав поранення під час служби у Збройних Силах України та перебував на лікуванні. Просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання.

Слідча повідомила, що підозрюваному надано необхідну медичну допомогу. Характер тілесних ушкодженнь підозрюваного на спині не заважають утримувати останнього у ізоляторі тимчасового тримання (ІТТ).

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів клопотання вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах та дослідженими слідчим суддею доказами.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, не виключає можливість того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показів останніх; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд також враховує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є особливо тяжким та містить безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу.

Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 офіційно не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , після вчинення злочину, з метою приховання вчиненого ним кримінального правопорушення, вимив знаряддя скоєння злочину та речі у які він був одягнений, а також передав викрадений автомобіль на зберігання ОСОБА_7 з метою його переховування.

Слідчим у клопотанні доведено, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки знаряддя вчинення кримінального правопорушення на даний час достеменно не встановлено у зв`язку з тим, що не завершено проведення експертного дослідження вилучених предметів, що підтверджує ризик визначений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд враховує, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх, так як частина свідків вказаного кримінального правопорушення перебувають у родинних, дружніх, товариських та сусідських відносинах з підозрюваним і проживають у тому ж населеному пункті, що й підозрюваний. Окрім того, органом досудового розслідування станом на сьогодні не встановлено повного кола осіб, яким відомі обставини вчиненого злочину.

З огляду на викладене, стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показань останніх (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Як було зазначено вище, ОСОБА_6 офіційно не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, тобто за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про спосіб отримання доходів та існування ризику визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. вік підозрюваного, відсутність місця роботи (іншого суду не надано), обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність судимостей, інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, які рахувати з моменту затримання підозрюваного, тобто з 15год. 07хв. 04.12.2024 по 15год. 07хв. 03.02.2025 включно без визначення застави.

Строк дії ухвали до 15год. 07хв. 03.02.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 11.12.2024 о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1