Справа № 953/162/25
Провадження № 1-кп/953/564/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000248від 17.02.203 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, ФО-П, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_2

секретар судового засідання ОСОБА_4

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_2 , перебуваючи у невстановленому у ході досудового розслідуванні місці та період часу, але не пізніше 12.04.2024, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою особистого вживання наркотичного засобу «кокаїн», без мети збуту, діючи умисно, з мотивів реалізації особистих потреб, вирішив придбати у особи, дані про яку процесуально встановити у ході досудового розслідування не виявилось можливим, вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб, для подальшого власного вживання, без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_2 , у невстановлений у ході досудового розслідуванні період часу, але не пізніше 12.04.2024, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, з мотивів реалізації особистих потреб, з метою особистого вживання та використання, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті довести задумане ним кримінальне правопорушення до кінця, особисто зустрівся із особою, дані про яку процесуально встановити у ході досудового розслідування не виявилось можливим, та отримав від останнього 1 (один) прозорий полімерний зіп-пакет із наркотичним засобом «кокаїн», та з того часу почав зберігати при собі без мети збуту.

Злочинна діяльність ОСОБА_2 припинена співробітниками поліції, які 19.04.2024 у період часу з 10:33 до 12:06 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виявили та у подальшому вилучили у тумбі під телевізором 1 (один) прозорий полімерний зіп-пакет з фіксатором з порошкоподібною речовиною, яка згідно висновку експерта Кіровоградського НДЕКЦ МВС № СЕ-19/112-24/5895-НЗПРАП від 08.05.2024, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - «кокаїн», масою 0,68 грам, що відповідно до Таблиці 1 «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», Наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», не є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_2 , всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту, наркотичний засіб - «кокаїн», що віднесено до наркотичних речовин, обіг яких обмежено згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, переховуючи його в особистих речах.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та, не оспорюючи фактичних обставин, місця, часу та способу їх вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті з приводу пред`явленого йому обвинувачення, просив призначити мінімальне покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

2.1.2. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 визнав винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності його позиції відсутні, вислухавши думки сторін кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

2.2.2. За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена та доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Пом`якшуючі обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним кримінального правопорушення й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу кримінального правопорушення і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

3.1.1. Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51-5093км23) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення кримінального проступку. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею кримінального правопорушення (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРДР (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

3.1.2. Тож, при встановленні обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_2 на стадії досудового розслідування, а також під час судового розгляду, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України, - щире каяття.

3.2. При цьому, судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується, як проступок; особу обвинуваченого, який розлучений, ФО-П, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та фактичне місце проживання, не судимий; наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особи обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання у порядку, передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено.

4.4. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

4.5. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.3. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта у сумі 2271,84 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

6.4. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.4.1. Запобіжний захід.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у кримінальному провадженні не застосовувався.

Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст. 177 КПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, - не застосовувати.

Речові докази:

- керамічну ступу з нашаруванням невідомої речовини; електронні ваги з нашаруванням невідомої речовини; три скляні колби з нашаруванням невідомої речовини; п`ять пластикових ковпачків з нашаруванням невідомої речовини; скляну трубку з нашаруванням невідомої речовини; металевий ніж з нашаруванням невідомої речовини; поліетиленовий пакет на зіп-застібці з білою порошкоподібною речовиною в середині; шість металевих елементів трубки, на кожному з яких наявне нашаруванням невідомого походження, - після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон IPhone XS IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою № НОМЕР_3 ; банківську карту Sense Bank № НОМЕР_4 ; банківську карту ПриватБанк № НОМЕР_5 ; банківську карту ПриватБанк № НОМЕР_6 ; ноутбук Lenovo T440p із зарядним пристроєм, - після набрання вироком законної сили передати власнику ОСОБА_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровоградау справі № 405/2919/24 (провадження № 1-кс/405/1197/24) від 25.04.2024на майно, вилучене 19.04.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_2 , а саме: керамічну ступу з нашаруванням невідомої речовини; електронні ваги з нашаруванням невідомої речовини; три скляні колби з нашаруванням невідомої речовини; п`ять пластикових ковпачків з нашаруванням невідомої речовини; скляну трубку з нашаруванням невідомої речовини; металевий ніж з нашаруванням невідомої речовини; мобільний телефон IPhone XS IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою № НОМЕР_3 ; поліетиленовий пакет на зіп-застібці з білою порошкоподібною речовиною в середині; банківську карту Sense Bank № НОМЕР_4 ; банківську карту ПриватБанк № НОМЕР_5 ; банківську карту ПриватБанк № НОМЕР_6 ; шість металевих елементів трубки, на кожному з яких наявне нашаруванням невідомого походження; ноутбук Lenovo T440p із зарядним пристроєм.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта у сумі 2271,84 грн, після набрання вироком законної сили стягнути із ОСОБА_2 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1