ВИРОК

іменем України

13.12.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду кримінальне провадження № 0000465 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старшого бойового медика роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.05.2024 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34000 гривень,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.03.2023 № 67 молодшого сержанта ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого бойового медика роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, сержант ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49, 125, 126, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом рослин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (далі - Переліку), що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.

Згідно з вимогами ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць ІІ і ІІІ Переліку згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого № 770 постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом.

Ліцензія на здійснення діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів видається за наявності відповідної матеріально-технічної бази, нормативно-технічної документації, кваліфікованого персоналу, умов для забезпечення обліку та схоронності наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також для забезпечення безпечності такої діяльності.

Відповідно до списку 2 таблиці І постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

У зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час воєнного стану, військова частина НОМЕР_1 , де проходить військову службу сержант ОСОБА_2 , виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Разом з цим, в порушення наведених вимог законодавства та нормативно-правових актів, сержант ОСОБА_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів за наступних обставин.

Так, сержант ОСОБА_2 , будучи особою, засудженою вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.05.2024 за ч. 2 ст. 309 КК України, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді старшого бойового медика роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в порушення вимог ст. 1, 4, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», 11.10.2024, більш точного часу не встановлено, проходячи по вул. Добролюбова, м. Добропілля Покровського району Донецької області, на землі побачив згорток з ізоляційної стрічки чорного кольору. Піднявши вказаний згорток з землі та відкривши, сержант ОСОБА_2 побачив всередині зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору та, розуміючи, що дана кристалічна речовина є психотропною речовиною, вирішив лишити його собі, поклавши до кишень, одягнутих на ньому штанів, для подальшого вживання без мети збуту, тим самим незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та почав зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

Того ж дня, приблизно о 18:20 годині, сержант ОСОБА_2 , маючи при собі вищевказаний зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), рухаючись біля будинку № 44 по вул. Добролюбова, м. Добропілля, Покровського району Донецької області, був зупинений працівниками поліції ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області з метою перевірки документів, згідно ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», під час чого останній повідомив, що в нього при собі мається психотропна речовина.

11.10.2024 в період часу з 19:03 годині до 19:33 годині в ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, біля будинку № 44 по вул. Добролюбова, м. Добропілля, Покровського району Донецької області, сержант ОСОБА_2 добровільно надав співробітникам поліції для огляду зіп-пакет з кристалічною речовиною, масою 4,7964 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 3,7944 г, тобто у великому розмірі, яку останній незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею та предметом яких були психотропні речовини у великих розмірах, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд визнає: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисне закінчене кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_2 раніше судимий, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обвинувачений ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обіймає посаду старшого бойового медика роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , сержант.

Відповідно до службової характеристики командира роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_2 спокійний та комунікабельний. Володіє задовільними теоретичними знаннями. Від виконання поставлених завдань не ухиляється. Рішення приймає своєчасно, швидко реагує на зміни в обстановці. Має задовільний рівень мотивації до військової служби. Здатний критично оцінювати свою діяльність. Військовою спеціальністю володіє задовільно, необхідність збройного захисту держави усвідомлює та готовий до нього. Штатною зброєю та військовою технікою володіє задовільно, вдосконалює знання з матеріальної частини, бо вважає це доцільним. Приймає участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф в Донецькій області.

Згідно медичної характеристики начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2024 сержант ОСОБА_2 у період з 02.04.2024 по 08.04.2024 проходив стаціонарне лікування з діагнозом: «Вибухова травма (01.04.2024). Акубаротравма без пошкодження барабанних перетинок. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Стійкий посттравматичний цефалгічний синдром».

На підставі викладеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Обвинувачений ОСОБА_2 30.05.2024 був засуджений вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

Згідно листа в.о. начальника філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області станом на 05.11.2024 обвинувачений ОСОБА_2 штраф в сумі 34000 гривень не сплатив.

На підставі викладеного остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю вироків, на підставі вимог ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.05.2024 до покарання за даним вироком.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.05.2024 у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень та остаточно призначити ОСОБА_2 до відбування покарання у виді штрафу в розмірі 5000 (п`яти тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, в сумі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок.

Речові докази: особливо небезпечну психотропну речовину PVP, маса якої становить 3,7944 г, знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1