Справа № 947/3937/25
Провадження № 1-кп/947/746/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002156 від 09.09.2024 року у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 та ч.1 ст.361-2 КК України

ВСТАНОВИВ:

З Одеської обласної прокуратури м. Одеси до Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002156 від 09.09.2024 року у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 та ч.1 ст.361-2 КК України.

Ухвалою суду кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання, відповідно ч.1 ст. 314 КПК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 вказуючи, що наявні відповідні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, посилаючись на доводи викладені у письмовому клопотанні, що долучено до матеріалів провадження. Також прокурор просив встановити альтернативу із визначенням розміру застави у сумі у 1 514 000 гривень (500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) вказуючи, саме цей розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та його не заперечували проти вищезазначеного клопотання прокурора та просили суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з утриманням в умовах слідчого ізолятору цілодобовий домашній арешт.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

До таких ризиків частина перша статті 177 КПК України відносить можливість обвинуваченого: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (частина перша статті 183 КПК України).

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На думку Суду, ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілих та свідків доведені стороною обвинувачення під час судового провадження.

Суд вважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 та ч.1 ст.361-2 КК України.

Згідно з фактичними обставинами, обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, що вимагають високого рівня уваги до ризиків його поведінки. Тяжкість злочинів та суворість можливого покарання підвищують ймовірність переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, оскільки він може намагатися уникнути відповідальності.

Окрім цього, суд вважає доведеним існування ризику незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілих та свідків, інших учасників провадження.

Показання потерпілого та свідків отримуються судом усно шляхом допиту особи безпосередньо в судовому засіданні. А отже, за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним.

Станом на теперішній час, обвинувачений також може чинити вплив на потерпілого та свідків з метою переконати їх змінити їхні викриваючі показання.

Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування зазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує суд перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.

Частина перша статті 176 КПК України встановлює такі альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Висока імовірність переховування обвинуваченого від суду, а також його впливу на учасників провадження не дозволяє суду зробити висновок про можливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Частина друга статті 177 КПК України визначає, що запобіжний захід обирається судом з урахуванням наявних ризиків і на основі принципу пропорційності, тобто лише у випадках, коли менш суворі заходи не здатні забезпечити належну поведінку обвинуваченого, суд має право застосувати тримання під вартою.

В даному випадку, суд вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як домашній арешт чи застава, не забезпечить належну міру гарантії від зазначених ризиків. Це зумовлено високою ймовірністю того, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на переховування від суду або незаконний вплив на учасників провадження, зокрема на свідків, що обумовлює необхідність застосування саме тримання під вартою як найбільш ефективного запобіжного заходу.

За таких обставин, Суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Згідно ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах, зокрема й щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Хоча обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, суд має оцінити, чи застосування тримання під вартою та високий розмір застави є необхідними для запобігання всіх можливих ризиків.

Враховуючи соціальний статус ОСОБА_5 , його майновий стан та характер правопорушення, можна припустити, що він не має об`єктивних причин для уникнення від судового розгляду. Обвинувачений не має підтверджених зв`язків із закордонними державами або інших факторів, що могли б свідчити про наявність реальних намірів переховуватися.

Враховуючи, що обвинувачений не має особливих зв`язків з організованими злочинними групами або значним колом осіб, які можуть надавати йому підтримку для здійснення тиску на учасників кримінального провадження, можна зробити висновок, що ця загроза є менш вираженою, порівняно з іншими обвинуваченими в подібних справах.

Призначений запобіжний захід не передбачає можливості для обвинуваченого вчиняти нові правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню. Цей фактор також знижує потребу у застосуванні надмірно високої застави.

Згідно зі статтею 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру ризиків, що виникають, а також інших обставин, що можуть впливати на виконання обвинуваченим своїх обов`язків.

Хоча обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення, суд має зважити, що в разі застосування застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів, тобто 242 240 гривень, йому все ж буде забезпечено належний рівень процесуальної дисципліни та відповідальності, не порушуючи пропорційність заходу щодо тяжкості правопорушення.

Практика застосування застави в Україні передбачає, що суди повинні визначати розмір застави, який би забезпечив виконання обов`язків обвинуваченого, не перевищуючи межі необхідного. У даному випадку, зменшення застави до 80 прожиткових мінімумів є обґрунтованим, оскільки забезпечить виконання обов`язків без зайвого обмеження прав обвинуваченого.

Зменшення застави не має значного впливу на забезпечення виконання обов`язків, адже обвинувачений залишатиметься під належним контролем, а також буде зацікавлений у дотриманні всіх умов, оскільки більша сума застави могла б стати важким фінансовим тягарем.

Зменшення розміру застави до 80 прожиткових мінімумів (242 240 гривень) є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 своїх обов`язків, передбачених КПК України. Це відповідає принципам пропорційності та забезпечує належне виконання обов`язків без надмірного обмеження прав обвинуваченого.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої та обмеження її прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 110, 131, 132, 177, 183, 314, 315, 369-372, 392- 395 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобова ний домашній арешт у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04.04.2025 року, утримуючи останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Змінити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 (вісімдесяти) прожитковий мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачений, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення обвинуваченою визначеного судом розміру застави, покласти на неї обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-Прибувати до суду за першою вимогою;

-Не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

-Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-Утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та іншими обвинуваченими, а також особами, які є фігурантами кримінального провадження або мають відношення до цього кримінального провадження.

-Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого невідкладно скерувати до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для виконання.

Визначити строк дії ухвали суду щодо продовження запобіжного заходу до 04.04.2025 року включно.

Клопотання сторони захисту про вирішення питань щодо заходів забезпечення кримінального провадження долучити до матеріалів справи та вирішити під час розгляду кримінального провадження по суті.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1