Справа № 299/7093/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/74/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

встановила:

цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному 03 січня 2024 року до ЄРДР за №0000001 про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 364 КК України повернуто прокурору.

Своє рішення місцевий суд мотивував неконкретизованістю пред`явленого обвинувачення, наявністю численних недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування, відсутністю даних про потерпілого та розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, а також відсутністю цивільного позову в інтересах держави.

В апеляційній скарзі прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 покликається на те, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог КПК України, а реєстр матеріалів досудового розслідування містить усі необхідні відомості.

Акцентує, що твердження суду про відсутність потерпілого є необґрунтованим, оскільки потерпілий має право самостійно визначати, чи подавати заяву про залучення до провадження, а сторона обвинувачення не може примусово визнавати особу потерпілою.

Вважає, що в матеріалах кримінального провадження наявні відомості про завдану шкоду, зокрема збитки державі через ненадходження податків, а державні органи були поінформовані про право подати цивільний позов, проте цього не зробили.

Звертає увагу на те, що суд без належного дослідження матеріалів кримінального провадження дійшов передчасного висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, фактично оцінюючи докази на стадії підготовчого засідання, що суперечить кримінальному процесуальному законодавству.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції є упередженими, не відповідають обставинам кримінального провадження та порушують принципи кримінального процесу.

Наголошує, що оскаржуване судове рішення є незаконним.

Просить скасувати ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000001 про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 364 КК України, а обвинувальний акт повернути до Виноградівського районного суду Закарпатської області на новий розгляд зі стадії підготовчого провадження у іншому складі суду.

Дослідити в ході апеляційного розгляду обвинувальний акт та додаток до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, супровідний лист Закарпатської обласної прокуратури, а також ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року.

На апеляційну скаргу сторони обвинувачення захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 подала заперечення, в якому наголошує, що обвинувальний акт не містить конкретних відомостей про потерпілого, хоча прокурор вказує на завдану державі шкоду. Окрім цього,вдсутній цивільний позов, який мав би бути поданий прокурором у разі реальних збитків, відповідно до ч.3 ст. 128 КПК України.

Акцентує, що у обвинувальному акті не зазначено точних даних щодо часу, місця, способу, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення. Формулювання обвинувачення є неконкретним та не містить усіх обставин, необхідних для судового розгляду.

Вважає, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ч.2 ст. 109 КПК України, оскільки містить неточності та відсутність ключових реквізитів процесуальних дій.

Покликається на те, що прокурор не надав доказів про спричинення збитків, а отримані відповіді від ГУ ДПС у Закарпатській області підтверджують, що жодних звернень щодо визнання потерпілим або подання цивільного позову не було.

Звертає увагу, що суд першої інстанції діяв у межах закону, а ухвала є обґрунтованою, законною та вмотивованою, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Також, своє заперечення на апеляційну скаргу прокурора подав і захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 , в якому наголошує, що обвинувальний акт містить неконкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що унеможливлює його судовий розгляд. Зокрема, відсутні чіткі вказівки на час, місце, спосіб, мотив і мету інкримінованих дій.

Акцентує, що в матеріалах справи немає доказів ненадходження до бюджету податкових платежів у сумі 2 790 019 грн., що виключає наявність тяжких наслідків обов`язкової ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Вважає, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить неточності, зокрема відсутність інформації про окремі процесуальні дії, що суперечить вимогам ст. 110 КПК України.

Покликається на те, що неконкретизоване формулювання обвинувачення порушує право обвинувачених на захист і суперечить практиці ЄСПЛ щодо вимог до його деталізації.

Вважає оскаржувану ухвала законною, обґрунтованою та вмотивованою, а доводи прокурора у апеляційній скарзі такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року без зміни.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою сторони обвинувачення, заперечення на таку в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав його захисник адвокат ОСОБА_12 , який зазначає, що обвинувальний акт містить неконкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме відсутні чіткі вказівки на час, місце, спосіб, мотив і мету вчинених дій.

Акцентує, що у документі не зазначено, які саме дії обвинувачені були зобов`язані вчинити під час перевірки ТОВ «Світ Фрукту», але не вчинили, що створює невизначеність у предметі обвинувачення.

Покликається на те, що матеріали справи не містять доказів ненадходження до бюджету 2 790 019 грн. податку, а отже, відсутні тяжкі наслідки, що є обов`язковою ознакою складу злочину за ч.2 ст. 364 КК України.

Звертає увагу, що реєстр матеріалів досудового розслідування має істотні недоліки, зокрема у такому не зазначено номерів, назв окремих процесуальних дій та часу їх проведення, що суперечить вимогам КПК України.

Вважає, що суд першої інстанції діяв у межах закону, оскільки повернення обвинувального акта прокурору є передбаченою процесуальною процедурою у разі його невідповідності встановленим вимогам.

Акцентує, що доводи прокурора щодо допустимості неточностей у реєстрі матеріалів досудового розслідування суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства, яке передбачає точність та деталізацію процесуальних документів.

Наголошує, що обвинувальний акт не містить покликань на мотиви та особисту зацікавленість обвинувачених у вигоді для ТОВ «Світ Фрукту», що виключає кваліфікацію дій за ст. 364 КК України, окрім цього не надано належних доказів умисного характеру злочину, та попередньої змови між обвинуваченими.

Покликається на те, що обвинувальний акт також не містить цивільного позову від держави, що свідчить про відсутність реальних збитків, оскільки у разі їх наявності прокурор був би зобов`язаний подати відповідний позов.

Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 листопад 2024 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та виступи їх захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судової справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що виходячи із суті даної норми закону, має відображатись в обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виклад фактичних обставин справи полягає у формулюванні фактичного складу діяння.

Формулювання обвинувачення, згідно доктрини права, є словесним посиланням на кримінально-правові норми формули кваліфікації, що відображає норми закону, в яких встановлена відповідальність за вчинене посягання та повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наслідки та інші дані, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Згідно обвинувального акта, дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 364 КК України.

Аналізуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, що стосуються складення обвинувального акта у кримінальному провадженні органом досудового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені в обвинувальному акті слідчим формулювання щодо фактичних обставин справи не можуть бути підставами для його повернення прокурору.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в такому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, дана їм правова кваліфікація та сформульовано обвинувачення, а відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про його невідповідність вимогам законодавства у зв`язку з неконкретністю обвинувачення і не вбачає підстав, які б могли призвести до порушення прав учасників судового провадження чи неможливості суду роз`яснити суть обвинувачення.

При цьому, презумпція невинуватості особи, як принцип кримінального провадження, не порушується, оскільки обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, викладені в обвинувальному акті твердження органу досудового розслідування мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту, тим самим має реалізуватися принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, наведене, на переконання колегії суддів, не звільняє суд від обов`язку всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожен доказ, який поданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, та за результатами цього, постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Безпідставними, на переконання колегії суддів, є твердження про відсутність у обвинувальному акті відомостей про потерпілого, та вважає слушними контраргументи сторони обвинувачення з цього приводу.

Як вбачається з матеріалів справи, в обвинувальному акті міститься відповідна графа «Потерпілий», де зазначено, що такий «не залучався».

Згідно ст. 55 КПК України, статус потерпілого у кримінальному провадженні набувається за умови, якщо особа подала відповідну заяву, або якщо її визнано потерпілою слідчим, прокурором чи судом за її письмовою згодою. Відтак, законодавство не передбачає можливості самостійного визначення потерпілого без дотримання вказаних умов. З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх необхідних заходів для інформування потенційних потерпілих про їхні права, зокрема, поінформувавши ГУ ДПС у Закарпатській області, яка не скористалася правом бути залученою до провадження як потерпіла.

Щодо покликання про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, у зв`язку з відсутністю конкретизації окремих відомостей, зокрема, щодо статей КК України, за якими повідомлено про підозру, визначення групи прокурорів, тимчасового доступу до речей чи документів, ухвал про обшук, запобіжних заходів тощо, то колегія суддів вважає за доцільне наголосити, що реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акта та виконує функцію інформаційного документа і законодавство не містить чітких вимог щодо рівня деталізації, на який покликається суд першої інстанції, а наявність неточностей чи описок у реєстрі не може слугувати підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу сторони обвинувачення обґрунтованою та приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід скасувати, оскільки така є передчасною і постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як суд у підготовчому судовому засідання вдався до оцінки доказів, що не передбачено на цій стадії кримінального процесу.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 364 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження тим самим складом суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4