Справа № 445/397/25
Провадження № 1-кп/445/230/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000309 від 13.12.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, неодружерного, утриманців не має, зі слів військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 та який самовільно залишив військову частину в квітні 2024 року, раніше судимого вироком Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який обвинуваченим не сплачений, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

згідно обвинувального акту, 13.12.2024 року, близько 15.20 год., військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, йдучи вулицею Святого Миколая, що у м. Глиняни Львівського району Львівської області, в ході раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, підійшов до сходів будівлі відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: вул. Святого Миколая, 5, м. Глиняни, Львівський район, Львівська область, де тимчасово знаходились поштові посилки, та шляхом вільного доступу, викрав одну з наявних посилок з номером товаро-транспортної накладної - 6920, у якій знаходились: три дитячі плюшеві костюми білого кольору вартістю 2220 грн.; два рушнички вартістю 98 грн.; нитки для шиття у кількості 20 шт. вартістю 200 грн.; м?ясні вироби: ковбаса «Домашня» вагою 0,95 кг. вартістю 264,10 грн., ковбаса «Родинська» вартістю 134,40 грн., ковбаса «Шинкова» вагою 0,688 кг. вартістю 237,36 грн., полядвиця вагою 0,776 кг. вартістю 341,44 грн., шпондер вагою 0,786 кг. вартістю 267,24 грн.; цукерки «Аметист» вагою 0,620 кг. вартістю 192,82 грн.; цукерки «Королівський Шарм» вагою 1 164 кг. вартістю 299,61 грн. Після чого, ОСОБА_4 залишив місце події разом з викраденим майном, чим довів свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4254,97 грн.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого ЗУ «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні із 05 год. 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Таким чином, дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений обставини вказані в обвинувальному акті визнав повністю та підтвердив їх у своїх показах, просить суд суворо його не карати, вказує, що бажає продовжувати військову службу.

Суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України та з`ясував чи така позиція є добровільною. Обвинуваченому звернута увагу на тяжкість передбаченого законом покарання. Щодо цього обвинувачений вказав, що свою винуватість визнає повністю, доцільності в дослідженні доказів не має, обставин, викладених в обвинувальному акті не оспорює.

Аналогічну позицію висловив захисник, та вказує, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння за обставин, що викладені в обвинувальному акті. Просить суворо не карати обвинуваченого, оскільки такий щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував потерпілій заподіяну шкоду.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

З врахуванням положень ст. 325 КПК України, суд ухвалив рішення щодо проведення судового розгляду за відсутності потерпілої.

Стороні захисту роз`яснено, що у випадку здійснення судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, сторона захисту буде позбавлена права оскаржити обставини, які нею фактично не оспорюються в апеляційному порядку.

Після вищевказаних роз`яснень та з`ясування добровільності позицій, та згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до цих вимог закону, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає доведеним факт таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є тяжким корисливим злочином, вчиненого в умовах воєнного стану, особу обвинуваченого, який не одружений, самовільно залишив військову частину в квітні 2024 року, раніше судимого вироком Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який обвинуваченим не сплачений, не перебуває на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері, часткове відшкодування матеріальної шкоди, обставини, що пом`якшують покарання, якими суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

З врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, оскільки зі спливом незначного проміжку часу після притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України, та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, обвинувачений вчинив новий тяжкий корисливий злочин, що свідчить про його схильність до злочинної діяльності, суспільну небезпечність і небажання вести законнослухняний спосіб життя. Тому, задля досягнення мети покарання та виходячи із принципу індивідуалізації покарання, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України на строк п`ять років.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, в строк покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Процесуальні витрати на проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави, в порядку ст. 124 КПК України.

Арешт накладений слідчим суддею Перемишлянського районного суду Львівської області від 17.12.2024 року на майно потерпілої слід скасувати.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлявся.

Крім того, вказаний у вироку злочин ОСОБА_4 вчинив до повного відбуття покарання за попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2024 року, яким йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, та який обвинуваченим не сплачено, а тому до нього слід застосувати при остаточному призначенні покарання вимоги ст. 71 КК України.

Разом з тим, враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд приходить до висновку, що покарання у виді штрафу повинно виконуватись самостійно.

Керуючись ст. 50, 65, 66, 72, ст. ч.4 ст. 185 КК України, ст.100, 124, 349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту взяття його під варту в залі суду, тобто з 23.12.2024 року по день набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку - один день перебування під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання - 23.12.2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2024 року в частині невідбутого покарання у виді штрафу в розмірі у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №5537/24 від 16.12.2024 в розмірі 360,00 грн.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 17.12.2024 на майно потерпілої: три дитячі плюшеві костюми білого кольору (які складаються з шапочки без зав`язок та комбінзена), два рушничка (матеріал мікрофібра, рожевий, розміром 40 на 18 см, сірий розміром 26 на 24 см), нитки для шиття різних кольорів у кількості 20 шт.

Речови докази: три дитячі плюшеві костюми білого кольору (які складаються з шапочки без зав`язок та комбінзена), два рушничка (матеріал мікрофібра, рожевий, розміром 40 на 18 см, сірий розміром 26 на 24 см), нитки для шиття різних кольорів у кількості 20 шт., що належать ОСОБА_6 повернути власнику; пусту коробку з посилки, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області - знищити; залишки м`ясних виробів: шинка вагою 770 грам, шпондер вагою 422 грами, шматок ковбаси вагою 310 грам, цукерки "Шрам" вагою 178 грам, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній; фіскальний чек №К та фіскальний чек № - залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1