В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

свідка ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження №0000809 від 12.07.2019 року щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт.Букачівці Івано-Франківського району Івано-Франківської області, освіта вища, заміжньої, пенсіонерки, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляд Солом`янського районного суду м.Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000809 від 12.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Так, згідно з вищевказаним обвинувальним актом досудовим розслідуванням встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 629 «Деякі питання використання у 2015 році коштів, передбачених на видання, придбання, зберігання та доставку підручників і посібників» внесено зміни до раніше прийнятих Постанов Кабінету Міністрів України, у тому числі пунктом 3 змінено Порядок та умови надання освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №6, та дозволено спрямування капітальних видатків за рахунок субвенцій за умови задоволення у повному обсязі поточних видатків на оснащення закладів освіти засобами навчання з фізики, хімії, біології, географії, математики, навчальними комп`ютерними комплексами з мультимедійними засобами навчання (інтерактивна дошка, інтерактивна панель із вмонтованим комп`ютером, мультимедійний проектор, під`єднаний до комп`ютера вчителя, учнівське комп`ютерне обладнання, програмне забезпечення, комутаційне обладнання тощо), навчальним обладнанням і методичним забезпеченням для початкової школи.

У подальшому, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 629 «Деякі питання використання у 2015 році коштів, передбачених на видання, придбання, зберігання та доставку підручників і посібників» Міністром освіти і науки України видано Наказ № 975 від 25.09.2015, яким затверджено склад робочої групи з питань обладнання кабінетів фізики, хімії, біології для розробки переліків засобів навчання та обладнання кабінетів фізики, хімії, біології загальноосвітніх навчальних закладів.

До складу даної робочої групи поряд зі службовими особами Міністерства освіти і науки України включено начальника відділу шкільного менеджменту Інституту модернізації змісту освіти Міністерства освіти і науки України ОСОБА_10 .

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу засобів навчання та обладнання Державної наукової установи «Інститут модернізації змісту освіти» ОСОБА_10 , затвердженої виконувачем обов`язків директора ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» ОСОБА_13 , завданням та обов`язками начальника відділу є організація і контроль відповідного планування і належне своєчасне виконання завдань, що належать до компетенції Відділу згідно з Положенням про Відділ (п. 2.1).

Таким чином, ОСОБА_10 на час вчинення кримінального правопорушення постійно обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських функцій відділу засобів навчання та обладнання Державної наукової установи «Інститут модернізації змісту освіти», а також безпосередньо на виконання Наказу Міністерства освіти і науки України № 975 від 25.09.2015 здійснювала розроблення проєктів переліків засобів навчання та обладнання кабінетів фізики, хімії, біології для загальноосвітніх навчальних закладів, тобто відповідно до ч.3 ст.18 та п.1 Примітки до ст.364 КК України була службовою особою.

Виконуючі свої функції у робочій групі, ОСОБА_10 усвідомлювала, що від виробників (представників виробників) обладнання, вимоги до якого буде визначено у технічній частині відповідного Наказу, можливе отримання неправомірної вигоди за створення будь-яких преференцій, внаслідок яких буде створено неконкурентні умови.

За таких умов ОСОБА_10 взяла до уваги пропозиції, викладені у зверненні директора по Європейському регіону компанії «Fourier Systems Ltd» (Держава Ізраїль) ОСОБА_14 - виробника навчального обладнання торгівельної марки «Einstein», щодо оснащення лабораторій навчальних закладів сучасним обладнанням, яке надійшло у грудні 2015 року до Міністерства освіти і науки України з Адміністрації Президента України за підписом Заступника Глави Адміністрації Президента України ОСОБА_15 за №43-01/1494 від 17.12.2015 та передано для напрацювання ОСОБА_10 .

За результатом діяльності робочої групи ОСОБА_10 за місцем своєї роботи у Державній науковій установі «Інститут модернізації змісту освіти», у період червня 2016 року, більш точний час не встановлено, підготовлено та завізовано проєкт Наказу Міністерства освіти і науки України щодо Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів, у якому було встановлено завідомо штучні переваги для навчальних комп`ютерних комплексів торгівельної марки «Einstein» виробництва компанії «Fourier Systems Ltd», офіційним представником якого є ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер», характеристики якого не у повному обсязі необхідні під час учбового процесу, оскільки містять складові таких досліджень, які не передбачені учбовим планом та програмами навчання.

При цьому ОСОБА_10 підготовлено текст Наказу, а технічна частина безпосередньо готувалась членом робочої групи - завідувачем відділу створення навчально-тематичних систем знань НЦ «Мала академія наук України» ОСОБА_16 , який виступив пособником директора ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер» ОСОБА_17 щодо вжиття дій, в результаті яких ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер» одержить перевагу серед інших суб`єктів господарювання у постачанні товарів, які не є широко поширеними на ринку України, мають свої специфічні ознаки та характеристики.

У подальшому, вказаний Наказ підписано Міністром освіти і науки України, зареєстровано за № 704 від 22.06.2016 року та згідно вимог законодавства зареєстровано Міністерством юстиції України 28.07.2016 року за № 1050/29180.

Зазначеним Наказом затверджено Типовий перелік засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів, у якому встановлено завідомо штучні переваги для навчальних комп`ютерних комплексів торгівельної марки «Einstein» виробництва компанії «Fourier Systems Ltd», офіційним представником якого є ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер», характеристики якого не у повному обсязі необхідні під час учбового процесу, оскільки містять складові для проведення таких досліджень, які не передбачені учбовим планом та програмами навчання.

Після прийняття вказаного Наказу, у період липень 2016 - лютий 2017 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти», за адресою: м. Київ, вул. Василя Липківського, 36, діючи умисно, вчиняючи злочинні дії, направлені на особисте незаконне збагачення, отримала від ОСОБА_18 , яка діяла в інтересах директора ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер» ОСОБА_17 , неправомірну вигоду у вигляді меблів - експозиційної виставки для обладнання, загальною вартістю 15 тис. грн., фактично поставлених ТОВ «НВП «ЕНГЛЕР».

Вказану неправомірну вигоду ОСОБА_10 отримано за підготовку Наказу про перелік засобів навчання без урахування пропозицій інших виробників (представників виробників) навчального обладнання, крім ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер», та вжиття у подальшому заходів, направлених на залишення вимог, зазначених у технічних вимогах до обладнання, без змін.

В обвинувальному акті стверджується, що, таким чином, ОСОБА_10 своїми умисними діями, які виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України.

На думку прокурора, винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, є повністю доведеною сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів зі сторони обвинувачення, які були досліджені судом під час судового провадження, а саме:

- копією Наказу МОН України №704 від 22.06.2016 року, згідно з яким затверджено Типовий перелік засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо - математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів;

- копією листа Адміністрації Президента України №43-01/1494 від 17.12.2015 року до МОН України, відповідно до якого було надіслано звернення директора по Європейському регіону Ізраїльської компанії «Fourier Edukation» ОСОБА_14 щодо оснащення лабораторій навчальних закладів сучасним обладнанням;

- копією листа директора по Європейському регіону Ізраїльської компанії «Fourier Edukation» ОСОБА_14 до Президента України, в якому просить Президента України з метою покращення якості освіти в Україні дати відповідні доручення обласним державним адміністраціям взяти на контроль питання оснащення шкільних лабораторій сучасним цифровим обладнанням, щоб не допустити закупівлю морально застарілого обладнання, та Кабінету Міністрів України щодо контролю за цільовим використанням бюджетних коштів;

- копією листа директора ТОВ «БМС ТЕХНО» ОСОБА_19 №148/12 від 28.12.2015 року щодо економії бюджетних коштів при забезпеченні навчальних закладів обладнанням предметних кабінетів, яке адресовано Міністру освіти і науки України ОСОБА_20 , Міністерству освіти і науки України, заступнику Міністра ОСОБА_21 , заступнику Міністра - керівнику апарату ОСОБА_22 , в якому зазначено, що поставлене їх компанією обладнання і необхідне супровідне методичне забезпечення цифрових вимірювальних комп`ютерних комплексів за своєю якістю і функціональністю перевищує вимоги Наказу МОН від 15.10.2015 №1088, а за своєю вартістю є на 30% дешевшим за пропозиції найближчих відповідних конкурентів, що брали участь у поставках аналогічного обладнання відповідно до Розпорядження КМУ від 05.10.2015 №1033. У зв`язку з цим ТОВ «БМС ТЕХНО» просить при обговоренні запланованих відповідно до Наказу МОН від 25.09.2015 року №975 змін до переліків (базових, типових, рекомендованих, примірних тощо) засобів навчання та обладнання кабінетів фізики, хімії, біології для загальноосвітніх навчальних закладів, а також майбутніх аналогічних заходів із поточного забезпечення ними розглянути можливості врахування досвіду їх компанії та характеристик пропонованих ними рішень у сфері лабораторного обладнання (зокрема, цифрових вимірювальних комп`ютерних комплексів), які лише поточного року могли б дозволити зекономити понад 30 млн. грн. бюджетних коштів, або, відповідно, збільшити обсяги закупівель такого обладнання без шкоди його якості;

- копією листа директора ТОВ «БМС ТЕХНО» ОСОБА_19 №03-01 від 25.01.2016 року щодо внесення змін до проєкту Наказу Міністерства освіти і науки України щодо затвердження переліків засобів навчання та обладнання предметних кабінетів фізики, хімії, біології, географії та математики для загальноосвітніх навчальних закладів (частина 1), яке адресовано директору Інституту модернізації змісту освіти ОСОБА_23 , заступнику Міністра освіти і науки України ОСОБА_21 , згідно з яким за результатами фахового опрацювання ТОВ «БМС ТЕХНО» надано свої зауваження й аналітичні пропозиції (частина 1, що стосується переважно цифрової та комп`ютерної техніки), які просить врахувати до наступної запланованої аналогічної наради. Крім цього, ТОВ «БМС ТЕХНО» зазначено, що останнє готово надати будь-яку додаткову інформацію та пояснення на підтримку і захист своїх пропозицій (зокрема, в тому числі, на запити робочої групи тощо);

- копією листа директора НДІ прикладної електроніки ОСОБА_24 №7 від 29.01.2016 року, адресованого заступнику Міністра освіти і науки України ОСОБА_21 , в якому НДІ просить включити фахівців їх інституту до складу робочої групи по формуванню та внесенню змін до Базового типового переліку засобів навчання та обладнання кабінету фізики та астрономії, хімії, біології та інших науково-природничих дисциплін;

- копією листа В.о. директора НДІ прикладної електроніки ОСОБА_25 №11 від 23.02.2016 року, адресованого заступнику Міністра освіти і науки України ОСОБА_21 , в якому вказується, що, на думку НДІ, Технічне завдання, яке є невід`ємною частиною проєкту Наказу МОН «Про затвердження Базового типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природно-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів», містить технічні характеристики, які обмежують конкуренцію, а тому НДІ просить заступника Міністра освіти і науки забезпечити прозорість громадського обговорення проєкту даного Наказу із залученням до нього ширшого кола виробників і постачальників обладнання для закладів освіти;

- копією листа В.о. директора НДІ Прикладної електроніки ОСОБА_24 №103 від 03.11.2015 року, адресованого Міністру освіти і науки України ОСОБА_20 , згідно з яким Наказом МОН від 15.10.2015 року №1088 затверджено перелік навчального обладнання для забезпечення кабінетів фізики загальноосвітніх навчальних закладів, у зв`язку з чим НДІ пропонує ввести фахівця їх Інституту (в якості представника вітчизняного виробника) до складу робочої групи з технічних питань та просить розглянути їх пропозицію про включення цифрової електронної лабораторії до Базового типового переліку засобів навчання та обладнання кабінету фізики та астрономії;

- висновком експерта КНДЕКЦ МВС України №8-4/1799 від 08.11.2018 року у кримінальному провадженні №0000286 від 16.03.2017 року, згідно якого підпис на звороті другого аркушу Наказу №704 від 22.06.2016 року біля надрукованого тексту: ОСОБА_10 . НОМЕР_2, виконаний ОСОБА_10 ;

- копіями протоколу за результатами проведення оперативно - розшукового заходу негласне зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_17 від 30.05.2017 року №39/1342т-вн та довідки до нього, згідно з яким в результаті проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру телефону НОМЕР_1 , який використовується ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримано інформацію стосовно упередженого формування документації конкурсних торгів, тендерних процедур під конкретного постачальника, зв`язки з особами комерційних та державних установ, інші обставини злочинної діяльності, яка може бути використана як джерело доказів у кримінальному провадженні. Матеріали, що підтверджують наявність у діях ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, викладено у довідці на 15 аркушах та зафіксовано в електронному вигляді на оптичному носії інформації. Виходячи з вищевказаної довідки 21.02.2017, 25.02.2017, 06.03.2017, 13.03.2017 зафіксовано спілкування ОСОБА_17 з ОСОБА_18 щодо внесення змін до наказу, під час якого ОСОБА_17 зазначає, що був у нашої подруги ( ОСОБА_26 ), він каже ОСОБА_27 , що всі задоволені, наказ його повністю задовольняє, а ОСОБА_71 хоче внести зміни, тому що він не проходить (21.02.2017); ОСОБА_18 повідомляє, що пише лист стосовно зміни до наказу, дасть його ОСОБА_28 , щоб їй було, що казати, остання стверджує, що змін до наказу не буде (25.02.2017); вже встановлюють ОСОБА_28 стелажі під колір меблів, ОСОБА_18 віддала ОСОБА_28 всі документи, всі чеки, яка та просила, та ОСОБА_26 зробить вигляд, що вона сама поставила, там близько 15 тис. (06.03.2017); в кабінет ОСОБА_28 вже поставили обладнання, ОСОБА_18 віддала ОСОБА_28 всі документи, остання скаже, що сама за свої купила (13.03.2017);

- копією листа до начальника відділу загальної середньої освіти і підготовки вчителів ОСОБА_29 начальника відділу ОСОБА_10 №14/2-04 від 25.04.2016, згідно з яким остання просить для прийняття остаточного варіанта проєкту Наказу МОН «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів» з урахуванням всіх пропозицій та рекомендацій розглянути проєкт додатка до зазначеного Наказу на засіданнях науково-методичних комісій з біології, географії, математики, фізики, хімії та надати фаховий висновок щодо відповідності зазначеного переліку навчальний програмі;

- довідкою КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ»» №412455 від 14.03.2019 року, яка була надана на запит старшого слідчого СУ ГУНП у м.Києві ОСОБА_30 №3356/125/23/3-19/5 від 06.03.2019 року, згідно з якою ОСОБА_10 , 1964 р.н., за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває;

- відповіддю Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 26.03.2019 року, яка була надана на запит старшого слідчого СУ ГУНП у м.Києві ОСОБА_30 №3356/125/23/3-19/6 від 06.03.2019 року, згідно з якою ОСОБА_10 , 1964 р.н., на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Інші документи, долучені стороною обвинувачення та досліджені судом, зокрема: витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000809 від 12.07.2019 року, клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП ОСОБА_30 про виділення з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000286 від 16.03.2017 року в окреме провадження матеріалів щодо ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, постанова прокурора відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_9 від 12.07.2019 року про виділення з матеріалів досудового розслідування №0000286 від 16.03.2017 року матеріалів за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, без додатку, в якому зазначені виділені матеріали, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 від 05.06.2019 року, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 від 11.07.2019 року, не є доказами в значенні ст.84 КПК України, а містять в собі відомості процесуального характеру і мають значення для суду при оцінці доказів.

Також, виходячи з стст.23, 84 КПК України, не є доказами надані прокурором протокол додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 08.07.2019 року у кримінальному провадженні №0000286 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, заява підозрюваного ОСОБА_10 щодо наміру укласти угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000286 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, суд також ураховує право ОСОБА_10 на мовчання (свободу від самовикриття), що гарантовані ст.63 Конституції України, ст.ст.18, 20, 42 КПК України та ратифікованими Україною міжнародно-правовими договорами.

Водночас суду не надано жодної постанови про визначення (зміну) слідчого (групи слідчих) та жодної постанови про визначення (зміну) прокурора (групи прокурорів) у жодному кримінальному провадженні, зокрема №0000809 від 12.07.2019 року щодо ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_10 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, не визнала, стороною захисту надано та досліджено під час судового розгляду наступні докази:

- копія відповіді ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН №22.1/10-4287 від 21.11.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 про надання інформації щодо надходження до ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» з 2015 до 2016 року вхідної кореспонденції, зазначеної у запиті, згідно якої:

1. Лист від ТОВ «БМС ТЕХНО» від 28.12.2015 №148/12 (відповідь не надавалася, інформація до відома).

2. Лист від ТОВ «БМС ТЕХНО» від 25.01.2016 №03-01 (відповідь не надавалася, інформація до відома).

3. Лист від Міжгалузевого науково-виробничого комплексу «Науково-дослідний інститут прикладної електроніки» від 03.11.2015 №103 (лист не надходив).

4. Лист від Міжгалузевого науково-виробничого комплексу «Науково-дослідний інститут прикладної електроніки» від 29.01.2016 №7 (відповідь не надавалася, інформація до відома).

5. Лист від Міжгалузевого науково-виробничого комплексу «Науково-дослідний інститут прикладної електроніки» від 23.02.2016 №11 (відповідь не надавалася, інформація до відома).

6. Лист від директора по Європейському регіону компанії Fourier Education від 02.12.2015 №40о/68230-01 (лист не надходив);

- копія відповіді ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН України №22.1/10-1052 від 21.05.2020 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 , відповідно до якої Положення про відділ шкільного менеджменту та посадова інструкція начальника відділу шкільного менеджменту, які діяли з 26.08.2015 року до 01.02.2017 року, не були затверджені;

- копія відповіді ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН України №22.1/10-4241 від 14.11.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 , що інформація про випадки передачі меблів у приміщенні ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» ОСОБА_10 від ОСОБА_17 , ОСОБА_18 чи представників ТОВ «НВП «ЕНГЛЕР», Асоціації «Виробників та постачальників засобів навчання і навчального обладнання» у період часу з 2016 року до 2017 року відсутня;

- копія відповіді ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН України №22.1/10-4297 від 21.11.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 , згідно з якою надано копії документів на 42 сторінках, які стосуються діяльності робочої групи з питань обладнання кабінетів фізики, хімії, біології для загальноосвітніх навчальних закладів, начальника відділу ОСОБА_10 та інших осіб щодо підготовки проєкту Наказу МОН України від 22 червня 2016 року № 704 «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів», а саме експертний висновок щодо проєкту Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів, лист начальнику відділу загальної середньої освіти і підготовки вчителів ОСОБА_29 з проханням розглянути проєкт додатка до Наказу «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів» на засіданнях науково методичних комісій з біології, географії, математики, фізики та хімії, витяг з протоколу засідання науково-методичної комісії з географії, витяг з протоколу засідання науково-методичної комісії з хімії, витяг з протоколу засідання науково-методичної комісії з математики, витяг з протоколу засідання науково-методичної комісії з біології, екології та природознавства, витяг з протоколу засідання науково-методичної комісії з фізики та астрономії, службова записка в.о. директора ДНУ «ІМЗО» ОСОБА_31 , лист директору Інституту післядипломної педагогічної освіти Київського університету ім. Б.Грінченка ОСОБА_32 , експертний висновок, наданий Інститутом післядипломної педагогічної освіти Київського університету ім. Б. Грінченка, лист директору Інституту прикладної фізики Національної академії наук України ОСОБА_33 , лист директора Інституту прикладної фізики Національної академії наук України ОСОБА_34 заступнику міністра освіти і науки України ОСОБА_21 , лист директору Національного центру «Мала академія наук України» ОСОБА_35 , лист директора Національного центру «Мала академія наук України» ОСОБА_36 заступнику міністра освіти і науки України ОСОБА_21 , лист директору Інституту інформаційних технологій і засобів навчання Національної академії педагогічних наук України ОСОБА_37 , лист-запрошення на засідання робочої групи для ОСОБА_38 , адресований директору Українського фізико-математичного ліцею Київського національного університету ім.Т.Шевченка ОСОБА_39 , лист-запрошення на засідання робочої групи для ОСОБА_40 , адресований декану фізичного факультету Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка ОСОБА_41 , лист-запрошення на засідання робочої групи для ОСОБА_42 , адресований директору Києво-Печерського ліцею № 171 ОСОБА_43 , лист-запрошення на засідання робочої групи для ОСОБА_44 , адресований директору Інституту гігієни та медичної екології ім.О.М. Марзєєва Академії медичних наук України ОСОБА_45 , лист-запрошення на засідання робочої групи для ОСОБА_46 , адресований директору Києво-Печерського ліцею № 171 ОСОБА_43 , лист-запрошення на засідання робочої групи для ОСОБА_47 , адресований ректору Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця ОСОБА_48 , лист-запрошення на засідання робочої групи для ОСОБА_16 , адресований президенту Національного центру «Мала академія наук України» ОСОБА_49 , лист-запрошення на засідання робочої групи для ОСОБА_50 , адресований директору Інституту педагогіки НАПН України ОСОБА_51 , лист до Міністерства юстиції України про проведення державної реєстрації нормативно-правового акта (в додатках пояснювальна записка до Наказу, висновок департаменту правового забезпечення МОН України за результатами юридичної експертизи проєкту Наказу, висновок про проведення антидискримінаційної експертизи проєкту Наказу, лист урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про надання висновку щодо відповідності положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, довідка щодо відповідності зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу проєкту Наказу), лист заступника міністра освіти і науки України ОСОБА_21 до Державної регуляторної служби України з проханням погодити проєкт Наказу, лист Державної регуляторної служби України про розгляд проєкту Наказу. Судом, серед іншого, встановлено, що згідно з експертними висновками щодо проєкту Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів, складеними ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , даний перелік загалом є зваженим, вичерпним і цілком прийнятним для використання документом і може бути рекомендований до затвердження і впровадження в усіх загальноосвітніх закладах України, перелік засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення є достатнім для забезпечення якісного викладання та вивчення предметів. Відповідно до висновку департаменту правового забезпечення МОН України за результатами юридичної експертизи проєкту Наказу МОН України «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів» проєкт відповідає Конституції України, актам законодавства України, що мають вищу силу, узгоджується із актами такої самої юридичної сили, відповідає вимогам нормопроєктувальної техніки, у проєкті відсутні норми, що сприяють або можуть сприяти вчиненню корупційних правопорушень, проєкт погоджується без зауважень;

- копія відповіді Асоціації «Виробники та постачальники засобів навчання і навчального обладнання» №1411-1 від 14.11.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 щодо існування інших виробників навчального обладнання, окрім торгівельної марки «Einstein» виробництва компанії «Fourier Systems Ltd», яке відповідає вимогам Наказу МОН України №704 від 22.06.2016 року «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів». Згідно із відповіддю, окрім торгівельної марки «Einstein» виробництва компанії «Fourier Systems Ltd», які випускали аналогічну за змістом (суттю) продукцію протягом 2015-2016 років і яка за своїми технічними характеристиками була аналогічною такій же продукції ТМ «Einstein» «Fourier Systems Ltd» (Ізраїль), зазначено наступних великих світових виробників навчального обладнання як PASCO Scientific (PasPort), виробник PASCO Scientific Inc (США), LabQuest, виробник Vernier Software & Technology (США), Cobra, виробник Phywe (Німеччина), їх характеристики базово відповідають вимогам Наказу МОН України №704 від 22.06.2016 року «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів». Крім того, зазначено, що існує багато інших виробників з дуже схожим продуктом в Кореї, РФ та безліч в Китаї, інформацію про рух яких можна знайти в мережі Інтернет. Крім вищевказаних виробників, існує безліч аналогічної низькоякісної продукції під різними брендами та невідомого виробництва;

- копія листа МОН України №1/11-10774 від 09.12.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 щодо інформації про виробників засобів навчання, технічні характеристики якого відповідають вимогам Наказу МОН України від 22.06.2016 року «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів», виходячи з якої МОН України у 2018 році отримало інформаційні листи від виробників вимірювальних комплексів «Паско Сайнтіфік» (PASCO Scientific), «Фур`є Едюкейшн» (Fourier Education), «Верн`єр Європе» (Vernier Europe), згідно з якими технічні характеристики цифрових систем цих виробників в більшій мірі відповідають та перевершують основні вимоги, що зазначені у цьому Наказі, деякі з компаній («Паско Сайнтіфік» (PASCO Scientific), «Фур`є Едюкейшн» (Fourier Education) вже присутні в Україні та постачають обладнання на тендерній основі відповідно до Наказу №704 МОН;

- копія відповіді Міністерства освіти і науки України України №1/11-814 від 28.01.2019 року, згідно з яким до МОН України надійшли листи від виробників цифрових вимірювальних комплексів PASCO (ПАСКО), Vernier Europe (Верн`єр Європе), Fourier Education (ТМ «Ейнштейн» Фур`є Едюкейшен), які підтверджують відповідність технічних характеристик продукції, яку вони виробляють, вимогам Наказу МОН України №704 від 22.06.2016 року;

- акт огляду веб-сторінки https://mon.gov.ua від 20.11.2019 року та додатки №№1-5 до нього, у т.ч. звіт про громадське обговорення проєкту Наказу МОН «Про затвердження Змін до Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів» (додаток №2), згідно з якими Міністерство освіти і науки України 17.03.2016 року, 25.03.2016 року на своєму офіційному веб-сайті запрошувало до громадського обговорення проєкту Наказу «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів», а також розмістило звіт про громадське обговорення проєкту Наказу «Про затвердження Змін до Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів;

- акт огляду веб-сторінки https://prozorro.gov.ua від 21.11.2019 року та додатки №№1-5 до нього, згідно з якими оглянуто вищевказаний веб-сайт та, зокрема, встановлено, що у проміжок часу 22.06.2016 - 31.12.2018 наявна інформація щодо 61 тендеру, з яких відбувся 51, відповідно до яких члени тендерного комітету вирішили визначити переможцем процедури відкритих торгів щодо закупівлі по ДК 021:2015: 80520000-5 навчальні засоби (навчальне приладдя та обладнання для оснащення кабінету фізики) та приймали рішення про намір укласти договір про закупівлю по ДК 021:2015: 80520000-5 Навчальні засоби (навчальне приладдя та обладнання для оснащення кабінету фізики) щодо продукції виробництва Vernier Software & Technology (технічний супровід та консультування на території України в межах партнерської угоди з ТОВ «Бі-Про»), компанії «NINGBO NEW EDICATION LABORATORY CO.LTD», Сінсорс Лаб Суплайс Лтд, переможцями визначалися ФОП ОСОБА_59 , ТОВ «Бі-Про», ПП «Техсвіт», а пропозиції ТОВ «НВП «ЕНГЛЕР» відхилялися;

- копія висновку експерта ДНДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України №19/13-1/63-СЕ/18 від 10.12.2018 у кримінальному провадженні №000286 від 16.03.2017 року щодо вартості комплектів навчального обладнання для кабінетів фізики, хімії, біології, природничо-математичних наук загальноосвітніх навчальних закладів станом на 23.12.2016 року, на 31.01.2017 року;

- копія висновку експерта КНДІСЕ Міністерства юстиції України №7560/19-53/16804-16814/19-53 від 12.06.2019 року у кримінальному провадженні №000286 від 16.03.2017 року щодо середньої ринкової вартості навчального обладнання станом на 23.12.2016 року, станом на 31.01.2017 року;

- характеристика ОСОБА_10 , згідно з якою остання працює в ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» (далі - Інститут). За час роботи в Інституті ОСОБА_10 зарекомендувала себе як добросовісний, сумлінний, ініціативний, творчий працівник з хорошими діловими якостями та високими професійними знаннями і навичками підготовки, є членом Вченої ради Інституту. Як керівник структурного підрозділу уважно ставиться до підлеглих, тонко вирішує проблеми, що їх стосуються. Має високе почуття відповідальності. Користується авторитетом та повагою співробітників, має широку загальну культуру. За сумлінну творчу та професійну працю неодноразово заохочувалася, нагороджена подяками та грамотами Інституту та МОН України.

Також у судовому засіданні судом були досліджені наступні документи сторони захисту:

- копія клопотання захисника ОСОБА_11 про приєднання копій відповіді МОН України №1/11-814 від 28.01.2019 року, згідно з якою до МОН України надійшли листи від виробників цифрових вимірювальних комплексів PASCO (ПАСКО), Vernier Europe (Верн`єр Європе), Fourier Education (ТМ «Ейнштейн» Фур`є Едюкейшен), які підтверджують відповідність технічних характеристик продукції, яку вони виробляють, вимогам Наказу МОН України №704 від 22.06.2016 року та копій листів вищевказаних виробників цифрових вимірювальних комплексів з перекладами, копій запиту АО «Коларес» Міністру освіти і науки України до матеріалів кримінального провадження №000286 від 16.03.2017 року, відповідь старшого слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_30 про задоволення вищевказаного клопотання;

- копія клопотання захисника ОСОБА_11 про проведення судової товарознавчої експертизи, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.02.2019 року в справі №761/2924/19 у кримінальному провадженні №000286 від 16.03.2017 року про задоволення вищевказаного клопотання захисника ОСОБА_11 про проведення товарознавчої експертизи, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, листи захисника ОСОБА_11 до старшого слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_30 , прокурора Прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про направлення ним копії вищевказаної ухвали слідчого судді, лист - відповідь прокурора Прокуратури міста Києва ОСОБА_60 , лист захисника ОСОБА_11 директору КНДІСЕ ОСОБА_61 , супровідний лист директора КНДІСЕ ОСОБА_62 щодо копії висновку експерта КНДІСЕ №7560/19-53/16804-16814/19-53 від 12.06.2019 року за результатами проведення товарознавчої експертизи;

- копія клопотання захисника ОСОБА_11 від 12.07.2019 про приєднання вищевказаного висновку, копія клопотання захисника ОСОБА_11 від 28.01.2019 про приєднання копій документів до матеріалів кримінального провадження №000286 від 16.03.2017 року, копія відповіді старшого слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_30 про задоволення вищевказаного клопотання, копія клопотання захисника ОСОБА_11 від 28.12.2018 року про закриття прокурором кримінального провадження №000286 від 16.03.2017 року на підставі п.1 ч.1 ст.284 та п.10 ч.1 ст.284 КПК України з додатками;

- копії повідомлень захисника ОСОБА_11 від 27.05.2020 року про здійснення відкриття стороні обвинувачення додаткових матеріалів, отриманих під час судового розгляду (у порядку ч.11 ст.290 КПК України).

Разом з тим, вищевказані документи не є доказами в значенні ст.84 КПК України, а містять в собі відомості процесуального характеру, які мають значення для суду при оцінці доказів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 зазначив, що він займався цим кримінальним провадженням на досудовому розслідуванні, перебував на посаді старшого оперуповноваженого. Відносно ОСОБА_10 та інших фігурантів проводилися оперативно-технічні заходи, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, негласна перевірка службового приміщення. Він особисто проводив всі оперативні заходи, за результатами яких особисто складав протоколи, правильність складання їх підтверджує. Саме ОСОБА_10 акумулювала пропозиції всіх потенційних постачальників. Пропозиції певних постачальників не приймалися до уваги, а лише взялися до уваги пропозиції саме торгівельної марки «Einstein», які були в подальшому включені в текст Типового переліку, який в подальшому був затверджений Наказом МОН №704, тобто, саме в цьому переліку містилися технічні характеристики конкретно однієї торгівельної марки. Відповідно, замовники при оголошенні публічної закупівлі в тендерній документації повинні були писати технічні характеристики, і технічні характеристики бралися саме з цього упередженого Наказу МОН №704. Стверджує, що Наказ МОН №704 було спеціально прийнятий для торгівельної марки «Einstein», щоб вони вигравали. В рамках кримінального провадження проводилася низка експертиз, які чітко відповіли, що Наказом МОН №704 був затверджений Типовий перелік, якому відповідала в повній мірі лише одна торгівельна марка, а саме торгівельна марка «Einstein». Зазначив, що він особисто вживав певні заходи, і, врешті-решт, Типовий перелік, затверджений Наказом МОН №704, був змінений, зміни були внесені, тобто Наказ МОН №704 вже не діє. Неправомірна вигода отримана ОСОБА_10 була у виді меблів, в кабінеті стояв стелаж на всю стіну.

Обвинувачений ОСОБА_10 під час судового розгляду винуватою себе не визнала, надала показання, згідно з якими, зокрема, під час роботи над Наказом МОН, яким було затверджено Типовий перелік засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів, перебувала на посаді начальника відділу шкільного менеджменту, на той час ні положення про цей відділ, ні посадової інструкції начальника даного відділу фактично не було. При цьому зазначила, що вона за фахом є вчителем української мови, не є спеціалістом у галузі фізики, хімії, біології, географії та математики, всі технічні вимоги до вищевказаних засобів навчання та обладнання розроблялись без її участі. Її завдання полягало у грамотному стилістичному та орфографічному оформленні та структуруванні проєкту переліку та проєкту Наказу про його затвердження. Типовий перелік розглядався науково-методичними радами, двічі перебував на громадському обговоренні, остаточний варіант проєкту Типового переліку був направлений нею на електронні адреси заступників міністра ОСОБА_21 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , голові робочої групи ОСОБА_65 , директору департаменту загальної середньої та дошкільної освіти ОСОБА_66 , проєкт Наказу завізовано відповідно до Положення про діловодство МОН України, подано на підпис Міністру освіти і науки, затверджений іншими органами державної влади, зокрема Міністерством юстиції України, без зауважень.

Також дала пояснення, що з ОСОБА_16 , ОСОБА_18 познайомилася на виставці шкільного обладнання, проте жодних домовленостей ні з ними, ні з окремими виробниками чи постачальниками навчального обладнання, цифрових вимірювальних комп`ютерних комплексів не мала, у змові з ними не була, жодного відношення до тендерних закупівель в областях та місті Києві вона не має. Жодних меблів, стелажів, обладнання тощо, які, на думку прокурора, є неправомірною вигодою, ані в неї вдома, ані за місцем її роботи, в службових кабінетах, виявлено не було, хоча працівники правоохоронних органів відвідували її дуже часто. Особливо багато проходив ОСОБА_12 , проводив бесіди. Вони приходили без попередження, а меблі просто так не переховаєш, вони як стоять, так і стоять, а тим більше, працівники правоохоронних органів приходили без попередження, тому ховати щось не вийшло би. Вони ніколи не оглядали та не питали нічого стосовно меблів, власного службового кабінету не мала, працювала в різних кабінетах, в яких були меблі виключно ДНУ«Інститут модернізації змісту освіти».

Щодо телефонної розмови, на яку посилається прокурор, то вона мала місце у 2017 році, а Наказ МОН України «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів» був прийнятий 22.06.2016 року. До того ж, в цій розмові мова йде про якусь ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , але ніде не згадується її прізвище, прізвище ОСОБА_69 дописував в дужках сам оперуповноважений ОСОБА_12 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 пояснила, що є емоційною людиною, під час досудового розслідування постійно перебувала під психологічним тиском, у стресовому стані, що негативно позначилося на стані її здоров`я, думала, що, підписавши угоду про визнання винуватості, все це закінчиться, але потім, усвідомивши, що ця угода не відповідає фактичним обставинам, що вона не до кінця розуміє наслідки укладання угоди, відмовилася від цієї угоди. Обвинувачений ОСОБА_10 просила її виправдати, оскільки злочину не вчиняла. Захисник ОСОБА_11 також просив ухвалити щодо ОСОБА_10 виправдувальний вирок.

Суд, дослідивши надані докази та документи, заслухавши показання свідка та обвинуваченого, пояснення прокурора та захисника, дійшов наступних висновків, виходячи з такого.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з пп.1, 2 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність, а згідно з ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно з ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено ч.3 ст.93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Суд також бере до уваги, що стороною обвинувачення, як вже зазначалося вище, не надано жодної постанови про визначення (зміну) слідчого (групи слідчих) та жодної постанови про визначення (зміну) прокурора (групи прокурорів) у жодному кримінальному провадженні, зокрема №0000809 від 12.07.2019 року щодо ОСОБА_10 , а також те, що постанова прокурора відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_9 від 12.07.2019 року про виділення з матеріалів досудового розслідування №0000286 від 16.03.2017 року матеріалів за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, не містить додатку з переліком матеріалів кримінального провадження, що виділяються.

У зв`язку з цим суд ураховує усталену практику Верховного Суду, згідно з якої відсутність або непідписання постанови про призначення прокурора, групи прокурорів керівником відповідного органу прокуратури, зумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень (постанови ККС ВС від 19.09.2018 у справі № 761/20108/15-к, від 19.04.2018 у справі № 754/7062/15-к, від 12.12.2018 у справі № 428/2448/16-к, від 29.01.2019 у справі № 466/896/17, від 04.04.2019 у справі № 754/11898/14-к, від 17.12.2019 у справі № 235/6337/18, від 11.02.2020 у справі № 761/33311/15-к, від 26 січня 2024 року у справі № 466/9158/14-к, постанова ОП ККС ВС від 22.02.2021 року у справі № 754/7061/150). Відсутність у матеріалах кримінального провадження процесуального рішення у формі постанови про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою (постанова ОП ККС ВС у справі № 724/86/20, провадження № 51-1353кмо21).

Виходячи з вищенаведених норм законодавства, практики Верховного Суду, встановлених обставин, суд доходить висновку, що наступні докази сторони обвинувачення є недопустимими, а саме:

- копія Наказу МОН України №704 від 22.06.2016 року, копія листа Адміністрації Президента України №43-01/1494 від 17.12.2015 року до МОН України, копія листа директора по Європейському регіону Ізраїльської компанії «Fourier Edukation» ОСОБА_14 до Президента України, копія листа директора ТОВ «БМС ТЕХНО» ОСОБА_19 №148/12 від 28.12.2015 року, копія листа директора ТОВ «БМС ТЕХНО» ОСОБА_19 №03-01 від 25.01.2016 року, копія листа директора НДІ прикладної електроніки ОСОБА_24 №7 від 29.01.2016 року, копія листа В.о. директора НДІ прикладної електроніки ОСОБА_25 №11 від 23.02.2016 року, копія листа В.о. директора НДІ Прикладної електроніки ОСОБА_24 №103 від 03.11.2015 року, копія листа начальника відділу ОСОБА_10 до начальника відділу загальної середньої освіти і підготовки вчителів ОСОБА_29 №14/2-04 від 25.04.2016, висновок експерта КНДЕКЦ МВС України №8-4/1799 від 08.11.2018 року, копії протоколу за результатами проведення оперативно - розшукового заходу негласне зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_17 від 30.05.2017 року №39/1342т-вн та довідки до нього, довідка КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ»» №412455 від 14.03.2019 року, відповідь Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 26.03.2019 року, оскільки щодо даних документів стороною обвинувачення не дотримано вимог щодо належної правової процедури, передбаченої ч.2 ст.93 КПК України, а саме прокурором не надано жодного процесуального документу щодо законності підстав та процедури збирання таких доказів (зокрема, якою службовою особою якого органу досудового розслідування, в яких кримінальних провадженнях, у результаті яких слідчих (розшукових) дій вони отримані та чи були виділені в кримінальне провадження №0000809 від 12.07.2019 року, відсутні відомості щодо слідчого (групи слідчих), прокурора (групи прокурорів), які здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво ним, не надано постанову про призначення почеркознавчої експертизи від 18.10.2018 року у кримінальному провадженні №000286 від 16.03.2017 року).

Крім того, щодо досліджених судом копій протоколу за результатами проведення оперативно - розшукового заходу негласне зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_17 від 30.05.2017 року №39/1342т-вн та довідки до нього, наданих прокурором як доказ зі сторони обвинувачення, суд зазначає наступне.

Суд виходить з ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з ст.103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.105 КПК України (в редакції, що діяла станом на 30.05.2017 року) особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути: 1) спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів; 2) письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної процесуальної дії; 3) стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії; 4) фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Згідно з ч.1 ст.252 КПК України фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Відомості про осіб, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, у разі здійснення щодо них заходів безпеки можуть зазначатися із забезпеченням конфіденційності даних про таких осіб у порядку, визначеному законодавством.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.265 КПК України (в редакції, що діяла станом на 30.05.2017 року), зміст інформації, що передається особами через транспортні телекомунікаційні мережі, з яких здійснюється зняття інформації, зазначається у протоколі про проведення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій. При виявленні в інформації відомостей, що мають значення для конкретного досудового розслідування, в протоколі відтворюється відповідна частина такої інформації, після чого прокурор вживає заходів для збереження знятої інформації. Зміст інформації, одержаної внаслідок здійснення зняття відомостей з електронних інформаційних систем або їх частин, фіксується на відповідному носієві особою, яка здійснювала зняття та зобов`язана забезпечити обробку, збереження або передання інформації.

Суд також ураховує наступні приписи Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»:

- правову основу оперативно-розшукової діяльності становлять Конституція України, цей Закон, Кримінальний, Кримінальний процесуальний кодекси України (ст.3);

- оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності за наявності передбачених статтею 6 цього Закону підстав надається право здійснювати аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, електронних інформаційних мереж згідно з положеннями статей 260, 263-265 Кримінального процесуального кодексу України (п.9 ч.1 ст.8 в редакції, що діяла станом на 30.05.2017 року);

- під час здійснення оперативно-розшукової діяльності не допускається порушення прав і свобод людини та юридичних осіб. Окремі обмеження цих прав і свобод мають винятковий і тимчасовий характер і можуть застосовуватись лише за рішенням слідчого судді з метою виявлення, попередження чи припинення тяжкого або особливо тяжкого злочину та у випадках, передбачених законодавством України, з метою захисту прав і свобод інших осіб, безпеки суспільства (ч.5 ст.9);

- при наявності достатніх підстав дозвіл на проведення оперативно-розшукової діяльності дає керівник відповідного оперативного підрозділу, який несе відповідальність за законність здійснюваних заходів відповідно до чинного законодавства (ч.7 ст.9);

- прийняття рішення про проведення оперативно-розшукових заходів, подання та розгляд відповідних клопотань, проведення оперативно-розшукових заходів, фіксація та використання їх результатів, проведення цих заходів до постановлення ухвали слідчого судді та інші питання їх проведення регулюються згідно з положеннями глави 21 Кримінального процесуального кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, щодо мети проведення оперативно-розшукових заходів, суб`єкта ініціювання та проведення цих заходів, обґрунтування клопотання про їх проведення та підстав для його задоволення слідчим суддею, використання результатів оперативно-розшукових заходів та інших питань, обумовлених специфікою мети їх проведення (ч.2 ст.8).

Виходячи з вищенаведених норм законодавства України, фіксація інформації, що передається особами через транспортні телекомунікаційні мережі, з яких здійснюється зняття інформації, отриманої під час оперативно-розшукового заходу, негласної слідчої розшукової дії, мала б відбуватися виключно у протоколі, до якого долучається відповідний носій інформації, а не в довідці (стенограмі) до протоколу, яка може бути лише додатком до протоколу.

Разом з тим, під час судового розгляду даного кримінального провадження судом встановлено, що зміст інформації, отриманої під час оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_17 відображено виключно в довідці (додатку) до протоколу оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_17 від 30.05.2017 року №39/1342т-вн, при цьому, прокурором самих оптичних носіїв HP DVD-R інв.№1379т від 02.12.2016, HP DVD-R інв.№250т від 30.01.2017 як додатків до цього протоколу суду надано не було, що унеможливило дослідження судом відповідної інформації.

Також встановлено, що копія вищевказаної довідки крім текста приватного спілкування осіб містить інформацію в дужках, зокрема 11.12.2016 (ОСОБА_10), (ОСОБА_10) 21.02.2017.

Крім того, згідно з ст.258 КПК України:

- ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді (ч.1);

- прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання (ч.2);

- втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидами втручання в приватне спілкування є зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (п.3 ч.4).

Відповідно до ч.1 ст.263 КПК України зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (комплекс технічних засобів електронних комунікацій та споруд, призначених для надання електронних комунікаційних послуг) є різновидом втручання у приватне спілкування, що проводиться без відома осіб, які використовують засоби електронних комунікацій (телекомунікацій) для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можливо встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Разом з тим, ухвал слідчого судді, а саме ухвал судді Апеляційного суду міста Києва за №01-8585т від 30.11.2016, за №01-825т від 27.01.2017, які були підставами для зняття інформації з електронних комунікаційних мереж ОСОБА_17 , суду під час судового провадження прокурором надано не було.

Суд також ураховує, що згідно з ч.1 ст.257 КПК України якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукові діяльність» на особу, яка підозрюється в підготовці до вчинення злочину, переховується від органів досудового розслідування, суду або ухиляється від відбування кримінального покарання, безвісти зникла, ведеться тільки одна оперативно-розшукова справа. Без заведення оперативно-розшукової справи проведення оперативно-розшукових заходів, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті, забороняється.

Судом встановлено, що в копії протоколу за результатами проведення оперативно - розшукового заходу негласне зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_17 від 30.05.2017 року №39/1342т-вн за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, не вказано номер кримінального провадження, в межах якого здійснювалося таке зняття інформації, але дата складення цього протоколу - 30.05.2017 року свідчить про те, що він та довідка до нього були складені раніше, ніж було виділено кримінальне провадження №0000809 від 12.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.1 ст.368 КК України.

Разом з тим, всупереч ч.1 ст.257 КПК України, ч.2 ст.8, ч.3 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукові діяльність» суду не було надано ухвалу слідчого судді, яка б дозволяла використання інформації, отриманої щодо ОСОБА_17 , у кримінальному провадженні №0000809 від 12.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.1 ст.368 КК України, а також не надано підтвердження заведення оперативно-розшукової справи щодо ОСОБА_10 .

У зв`язку з цим суд ураховує постанову Верховного Суду у справі №751/7177/14 від 21.03.2018 (провадження № 51-1285км 18), згідно з якою отримання доказів винуватості обвинуваченого внаслідок проведення НСРД стосовно інших осіб обумовлює недопустимість їх результатів як доказів, якщо у матеріалах кримінального провадження відсутня відповідна ухвала слідчого судді про використання результатів вказаних НСРД в іншому кримінальному провадженні, винесена в порядку та на підставах, передбачених ст.257 КПК.

Крім того, суд ураховує, що під час судового провадження суду не було надано відомостей щодо призначення, проведення та висновків фоноскопічної експертизи записів розмов ОСОБА_17 , у т.ч. тих, про які зазначено в копії довідки до вищевказаного протоколу від 30.05.2017 року №39/1342т-вн.

Також, суд ураховує рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року (справа щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України), згідно з яким:

- системний аналіз положень Кодексу та Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" дає підстави стверджувати, що проведення оперативно-розшукових заходів або використання засобів для отримання фактичних даних повинно відбуватися виключно з дотриманням прав і свобод людини і громадянина, у передбачених законом випадках та у відповідному процесуальному порядку особами або підрозділами, які уповноважені здійснювати оперативно-розшукову діяльність (п.3.3) ;

- Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення статті 62 Конституції України спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина. Тому положення першого речення частини третьої цієї статті "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом (п.3.4).

На підставі вищенаведеного суд також доходить висновку про визнання копії протоколу за результатами проведення оперативно - розшукового заходу негласне зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_17 від 30.05.2017 року №39/1342т-вн та копії довідки до цього протоколу недопустимими доказами.

Підстави для визнання доказів зі сторони захисту недопустимими відсутні.

Виходячи з ч.1 ст.85 КПК України суд також визнає неналежними наступні докази, а саме: копія листа Адміністрації Президента України №43-01/1494 від 17.12.2015 року до МОН України, копія листа директора по Європейському регіону Ізраїльської компанії «Fourier Edukation» ОСОБА_14 до Президента України, копія листа директора ТОВ «БМС ТЕХНО» ОСОБА_19 №148/12 від 28.12.2015 року, копія листа директора ТОВ «БМС ТЕХНО» ОСОБА_19 №03-01 від 25.01.2016 року, копія листа директора НДІ прикладної електроніки ОСОБА_24 №7 від 29.01.2016 року, копія листа В.о. директора НДІ прикладної електроніки ОСОБА_25 №11 від 23.02.2016 року, копія листа В.о. директора НДІ Прикладної електроніки ОСОБА_24 №103 від 03.11.2015 року, оскільки ці документи прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а підтверджують лише наявність конкуренції між виробниками на ринку навчального обладнання.

Суд також доходить висновку про визнання неналежними наступних доказів зі сторони захисту, а саме копія висновку експерта ДНДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України №19/13-1/63-СЕ/18 від 10.12.2018 у кримінальному провадженні №000286 від 16.03.2017 року щодо вартості комплектів навчального обладнання для кабінетів фізики, хімії, біології, природничо-математичних наук загальноосвітніх навчальних закладів станом на 23.12.2016 року, на 31.01.2017 року, копія висновку експерта КНДІСЕ Міністерства юстиції України №7560/19-53/16804-16814/19-53 від 12.06.2019 року у кримінальному провадженні №000286 від 16.03.2017 року щодо середньої ринкової вартості навчального обладнання станом на 23.12.2016 року, станом на 31.01.2017 року, оскільки ці документи не відповідають вимогам ч.1 ст.85 КПК України у кримінальному провадженні №0000809 від 12.07.2019 року.

Крім того, суд критично оцінює та відхиляє показання свідка ОСОБА_12 , згідно з якими:

- відносно ОСОБА_10 проводилися оперативно-технічні заходи, негласні слідчі розшукові дії, за наслідками яких свідок особисто складав протоколи, оскільки прокурором такі протоколи щодо ОСОБА_10 як докази зі сторони обвинувачення суду надані не були;

- саме внаслідок дій ОСОБА_10 взялися до уваги пропозиції торгівельної марки «Einstein», які були в подальшому включені до тексту Типового переліку, затвердженого Наказом МОН №704, оскільки це твердження не знайшло свого підтвердження жодним допустимим та належним доказом під час судового розгляду;

- в рамках кримінального провадження проводилася низка експертиз, які чітко відповіли, що Наказом МОН №704 був затверджений Типовий перелік, якому відповідала в повній мірі лише одна торгівельна марка, а саме торгівельна марка «Einstein», оскільки такі експертизи не були надані суду прокурором як докази зі сторони обвинувачення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджуються дослідженими судом доказами зі сторони захисту, зокрема:

- щодо відсутності затвердженого Положення про відділ шкільного менеджменту та посадової інструкції начальника відділу шкільного менеджменту, які діяли з 26.08.2015 року до 01.02.2017 року (копія відповіді ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН України №22.1/10-1052 від 21.05.2020 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 );

- щодо відсутності інформації про передачу ОСОБА_10 меблів від ОСОБА_17 , ОСОБА_18 чи представників ТОВ «НВП «ЕНГЛЕР», Асоціації «Виробників та постачальників засобів навчання і навчального обладнання» у період часу з 2016 року до 2017 року (копія відповіді ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН України №22.1/10-4241 від 14.11.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 );

- щодо перебування проєкту Наказу МОН на громадських обговореннях, обговоренні науково-методичних комісій з біології, географії, математики, фізики, хімії, наявності щодо проєкту позитивних експертних висновків, відповідно до висновку департаменту правового забезпечення МОН України за результатами юридичної експертизи проєкту Наказу МОН України «Про затвердження Типового переліку засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів» проєкт погоджується без зауважень (копія відповіді ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН України №22.1/10-4297 від 21.11.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 , копія листа до начальника відділу загальної середньої освіти і підготовки вчителів ОСОБА_29 начальника відділу ОСОБА_10 №14/2-04 від 25.04.2016).

Відомо, що відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

У кримінальному провадженні №0000809 від 12.07.2019 року ОСОБА_10 за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні закінченого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

При цьому, згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво» злочини, передбачені статтями 368, 369 КК, вважаються закінченими з моменту, коли службова особа прийняла хоча б частину хабара.

Як стверджується в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні, у період липень 2016 - лютий 2017 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_70 , перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти», за адресою: м.Київ, вул. Василя Липківського, 36, одержала неправомірну вигоду у вигляді меблів - експозиційної виставки для обладнання, загальною вартістю 15 тис. грн., фактично поставлених ТОВ «НВП «ЕНГЛЕР».

Разом з тим, під час судового провадження вищевказані твердження обвинувального акта та відповідні показання свідка ОСОБА_12 не знайшли свого підтвердження - прокурором не було наданого жодного належного та допустимого доказу виявлення, ідентифікації та фіксації у процесуальних документах сторони обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, вищевказаних меблів, тобто предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України. Більше того, під час допитів свідок ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_10 підтвердили, що жодних обшуків за місцем роботи ОСОБА_10 в приміщеннях, зокрема службових кабінетах, ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти», за адресою: м. Київ, вул. Василя Липківського, 36, не проводилося, і під час досудового розслідування такі меблі там не виявлялися, не було знайдено даного предмета неправомірної вигоди і під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 . Наявність меблів в приміщеннях, в яких працювала ОСОБА_10 , як така не означає, що вони є предметом неправомірної вигоди. Суд також ураховує відповідь ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН України №22.1/10-4241 від 14.11.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 , що інформація про випадки передачі меблів у приміщенні ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» ОСОБА_10 від ОСОБА_17 , ОСОБА_18 чи представників ТОВ «НВП «ЕНГЛЕР», Асоціації «Виробників та постачальників засобів навчання і навчального обладнання» у період часу з 2016 року до 2017 року відсутня.

Прокурором також не надано жодного допустимого та належного доказу вартості вищевказаних меблів як предмета неправомірної вигоди у сумі 15 тисяч гривень.

Щодо об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_10 злочину, то під час судового провадження прокурором не було наданого жодного належного та допустимого доказу щодо наступних тверджень обвинувального акта, які не знайшли свого підтвердження:

- що, одержуючи неправомірну вигоду, ОСОБА_10 взяла до уваги пропозиції, викладені у зверненні директора по Європейському регіону компанії «Fourier Systems Ltd» (Держава Ізраїль) ОСОБА_14 - виробника навчального обладнання торгівельної марки «Einstein», щодо оснащення лабораторій навчальних закладів сучасним обладнанням, яке надійшло у грудні 2015 року до Міністерства освіти і науки України з Адміністрації Президента України за підписом Заступника Глави Адміністрації Президента України ОСОБА_15 за №43-01/1494 від 17.12.2015 та передано для напрацювання ОСОБА_10 . Разом з тим, під час судового провадження встановлено, що згідно з відповіддю ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН №22.1/10-4287 від 21.11.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 лист від директора по Європейському регіону компанії Fourier Education від 02.12.2015 №40о/68230-01 до даної ДНУ не надходив;

- що ОСОБА_10 підготовлено та завізовано проєкт Наказу МОН № 704 від 22.06.2016 року, в якому було встановлено завідомо штучні переваги для навчальних комп`ютерних комплексів торгівельної марки «Einstein» виробництва компанії «Fourier Systems Ltd», офіційним представником якого є ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер», характеристики якого не у повному обсязі необхідні під час учбового процесу, оскільки містять складові таких досліджень, які не передбачені учбовим планом та програмами навчання. Так, стороною обвинувачення не було доведено і під час судового розгляду не було встановлено, в чому саме полягало створення ОСОБА_10 завідомо штучних переваг для навчальних комп`ютерних комплексів торгівельної марки «Einstein» виробництва компанії «Fourier Systems Ltd», офіційним представником якого є ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер», та чому обвинувачення дійшло висновків, що характеристики таких комп`ютерних комплексів не у повному обсязі необхідні під час учбового процесу та які саме складові досліджень не передбачені учбовим планом та програмами навчання. Разом з тим, під час судового провадження встановлено, що згідно з копією відповіді МОН України №1/11-814 від 28.01.2019 року, копією листа МОН України №1/11-10774 від 09.12.2019 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 технічні характеристики продукції виробників цифрових вимірювальних комплексів PASCO (ПАСКО), Vernier Europe (Верн`єр Європе), Fourier Education (ТМ «Ейнштейн» Фур`є Едюкейшен) відповідають вимогам Наказу МОН України №704 від 22.06.2016 року, деякі з компаній («Паско Сайнтіфік» (PASCO Scientific), «Фур`є Едюкейшн» (Fourier Education) вже присутні в Україні та постачають обладнання на тендерній основі відповідно до Наказу МОН №704;

- що саме ОСОБА_10 підготовлено проєкт Наказу МОН № 704 від 22.06.2016 року, адже в обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_10 було підготовлено текст Наказу, а його технічна частина, де містилися вимоги до засобів навчання та обладнання навчального і загального призначення для кабінетів природничо-математичних предметів загальноосвітніх навчальних закладів, безпосередньо готувалась іншим членом робочої групи - завідувачем відділу створення навчально-тематичних систем знань НЦ «Мала академія наук України» ОСОБА_16 , який, на думку сторони обвинувачення, виступив пособником директора ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер» ОСОБА_17 щодо вжиття дій, в результаті яких ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер» одержить перевагу серед інших суб`єктів господарювання у постачанні товарів, які не є широко поширеними на ринку України, мають свої специфічні ознаки та характеристики. Таким чином, виходячи навіть з тексту обвинувального акта, ОСОБА_10 не була задіяною та відповідальною за наповнення технічної частини Наказу, про що остання також повідомила під час свого допиту в судовому провадженні;

- що у період липень 2016 - лютий 2017 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_10 отримала неправомірну вигоду від ОСОБА_18 , яка діяла в інтересах директора ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енглер» ОСОБА_17 ;

- що виконуючі свої функції у робочій групі, ОСОБА_10 усвідомлювала, що від виробників (представників виробників) обладнання, вимоги до якого буде визначено у технічній частині відповідного Наказу, можливе отримання неправомірної вигоди за створення будь-яких преференцій, внаслідок яких буде створено неконкурентні умови.

Також суд ураховує, що згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво»:

- відповідальність за одержання хабара можуть нести лише службові особи. Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою (п.1);

- відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу (п.2).

У зв`язку з вищенаведеним, суд ураховує, що в обвинувальному акті зазначено, що до складу робочої групи поряд зі службовими особами Міністерства освіти і науки України було включено начальника відділу шкільного менеджменту Інституту модернізації змісту освіти Міністерства освіти і науки України ОСОБА_10 .

При цьому, в наступному абзаці обвинувального акта вже йде посилання на посадову інструкцію зовсім іншої службової особи, а саме на посадову інструкцію начальника відділу засобів навчання та обладнання ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» ОСОБА_10 , затвердженої виконувачем обов`язків директора ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» ОСОБА_13 , згідно з якою завданням та обов`язками начальника відділу є організація і контроль відповідного планування, належне своєчасне виконання завдань, що належать до компетенції Відділу згідно з Положенням про Відділ (п. 2.1), після чого стороною обвинувачення робиться висновок, що на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 постійно обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських функцій відділу засобів навчання та обладнання ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти», а також безпосередньо на виконання Наказу МОН України № 975 від 25.09.2015 здійснювала розроблення проєктів переліків засобів навчання та обладнання кабінетів фізики, хімії, біології для загальноосвітніх навчальних закладів, тобто відповідно до ч. 3 ст. 18 та пункту 1 примітки до ст.364 КК України була службовою особою.

Разом з тим, суду жодної посадової (службової) інструкції ОСОБА_10 , Наказу МОН України № 975 від 25.09.2015, стороною обвинувачення надано не було, що робить недоведеними її твердження, що на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 відповідно до ч.3 ст.18 та п.1 Примітки до ст.364 КК України була службовою особою.

Більше того, згідно з відповіддю ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» МОН України №22.1/10-1052 від 21.05.2020 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_11 . Положення про відділ шкільного менеджменту та посадова інструкція начальника відділу шкільного менеджменту, які діяли з 26.08.2015 року до 01.02.2017 року, не були затверджені.

Суд виходить з ч.ч.1, 2 ст.62 Конституції України, згідно з якими особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Як передбачено ч.ч.2, 3, 4 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Також, суд ураховує рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року (справа щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України), згідно з яким:

- даючи офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, Конституційний Суд України виходить з того, що обвинувачення особи у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на доказах, одержаних у результаті порушення або обмеження її конституційних прав і свобод, крім випадків, у яких Основний Закон України допускає такі обмеження (п. 3.1);

- визнаватися допустимим і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі (п.3.2);

- аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо (п.3.2).

На підставі вищевикладеного, суд, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, доходить висновку про відсутність належних, допустимих, достовірних доказів та їх достатньої, взаємопов`язаної сукупності, які б підтверджували наявність в діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті в кримінальному провадженні №0000809 від 12.07.2019 року.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, у даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 2288, 00 грн. (висновок експерта КНДЕКЦ МВС України №8-4/1799 від 08.11.2018 року) віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 62 Конституції України, ст.2, 368 КК України, ст.ст.2, 7, 9, 17, 18, 84-87, 91, 93, 94, 100, 103-15, 122, 124, 252, 258, 263, 265, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.3, 8, 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 КК України, та виправдати у зв`язку з тим, що не доведено, що в її діянні є склад даного кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, у даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні, документи зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 2288, 00 грн. віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1