Справа №642/825/25
Провадження №1-кп/639/238/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 23 січня 2025 року за №000114 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, несудимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В 05.00 год. 24 лютого 2022 р. підрозділи збройних сил та інших формувань російської федерації розпочали та продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про проведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 р., який діє на даний час відповідно до Закону України від 29 жовтня 2024 р. №4024-ІХ «Про затвердження Указу Президента України від 28 жовтня 2024 р. №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

У кінці травня - на початку червня 2024 р., але не пізніше 03.06.2024 р., більш точний час не встановлено, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на вчинення дій, направлених на поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, в умовах воєнного стану, яка не розмішувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Так ОСОБА_5 , реалізуючи вказаний злочинний умисел, біля 08.00 год., разом із своїм цивільним чоловіком (протиправні дій якого досліджуються в окремому провадженні), на автомобілі марки «Рено Лагуна» д.н.з. НОМЕР_1 , вирушили на виконання завдань, які останній отримав у файлі з назвою «Soroka280524 pdf» від невстановленої досудовим розслідуванням особи, зареєстрованої в інтернет-месенджері «телеграм» за ідентифікатором «id 6 960 120 096», наступного змісту, а саме: - № НОМЕР_2 Військовий інститут танкових військ імені Верховної Ради України НТУ49.973358.36.166285 Харків. Об`єкт активний, перебуває на відновленні. За документами зруйновано 3 центральних корпуси. Відновити мають до вересня 2024 р. Завдання: -перевірити наявність відновлювальних робіт, перевірити хід робіт; - за наявності оперативної можливості зав`язати діалог з військовослужбовцями на КПП об`єкта і під легендою «гуманітарної допомоги» зібрати данні згідно з указом №272 ТВО Голови ДЗНД СБ України; -за наявності оперативної можливості дізнатися про стан важкої техніки, чи були списування під прильоти та інше; №5 218 об`єднаний центр забезпечення А1361 49.974636, 36.172486 Харків. Надходять скарги на командира частини полковника ОСОБА_6 . За агентурною інформацією в частині відбуваються махінації зі списанням майна. Завдання: -за наявності оперативної можливості зав`язати діалог з військовослужбовцями на КПП об`єкта і під легендою «гуманітарної допомоги» зібрати дані згідно з указом №272 ТВО Голови ДЗН СБ України; -перевірити інформацію про списання і махінацію з документами; -зібрати інформацію про командира частини».

На виконання вищевказаного завдання «№3», достовірно розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно, у період з 07.30 год. 02.06.2024 р., ОСОБА_5 разом із особою протиправні дії якого досліджуються в окремому провадженні, здійснила виїзд за вищевказаними координатами, де, за допомогою належного їй мобільного телефону марки «Apple» моделі «iPhone 11 ProMax» здійснила відео зйомку території, об`єктів та військовослужбовців, які перебували на вищевказаній території, а особа протиправні дії якої досліджуються в окремому провадженні, безпосередньо виконував вищевказане завдання «№3». Після цього, о 09.39 год. 02.06.2024 р. ОСОБА_5 з номеру мобільного зв`язку НОМЕР_3 в інтернет месенджері «телеграм» відправила особа протиправні дії якого досліджуються в окремому провадженні, один виконаний нею вищезазначений відеозапис.

Згідно з відповіддю Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» ЗС України, на відеозаписі, надісланому о 09.39 год. 02.06.2024 р. ОСОБА_5 в інтернет меседжері «телеграм» особа, протиправні дії якої досліджуються в окремому провадженні, ідентифіковано вищезазначений військовий об`єкт, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях -/-, у районі координат -/-, -/-. Передача вказаної інформації (відеозапису) представникам спецслужб, збройних формувань рф та окупаційної адміністрації рф, у тому числі представникам так званих «днр/лнр» може підірвати стан боєготовності військових формувань України чи нести загрозу життю та здоров`ю їх військовослужбовців та може бути використана в проведені підривної діяльності проти України.

При цьому, інформація, яка зафіксована на відеозаписі території, об`єктів та військовослужбовців Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» ЗС України, зробленому ОСОБА_5 , щодо розташування ЗСУ чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗСУ, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Крім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, на виконання зазначеного вище завдання «№5», достовірно розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно, у період часу з 09.39 год. 02.06.2024 р., ОСОБА_5 разом з особою із особою, протиправні дії якого досліджуються в окремому провадженні, здійснила виїзд у район координат: НОМЕР_4 , 36.172486 де, за допомогою належного їй мобільного телефону марки «Apple» моделі «iPhone 11 ProMax» здійснила відео зйомку території, об`єктів та військовослужбовців та військового майна, які перебували на вказаній території, а особо, протиправні дії якого досліджуються в окремому провадженні, безпосередньо виконував вищевказане завдання №5. Після цього, о 09.51 год. та о 09.53 год. 02.06.2024 р. ОСОБА_5 з номеру мобільного зв`язку НОМЕР_5 в інтернет-месенджері «Телеграм» відправила особі, протиправні дії якого досліджуються в окремому провадженні, два виконаних нею відеозаписи.

Згідно з відповіддю НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_7 ), на відеозаписах, надісланих о 09.51 год. та 09.53 год. 02.06.2024 ОСОБА_5 в інтеренет-месенджері «Телеграм» особа, протиправні дії якого досліджуються в окремому провадженні, ідентифіковано вищезазначений військовий об`єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у районі координат 49.975934, НОМЕР_8 . Передача вказаної інформації (відеозаписів) представникам спецслужб, збройних формувань рф та окупаційної адміністрації рф, у тому числі представникам так званих «днр/лнр» може підірвати стан боєготовності військових формувань України чи нести загрозу життю та здоров`ю їх військовослужбовців та може бути використана в проведенні підривної діяльності проти України.

При цьому, інформація, яка зафіксована на відеозаписах території, об`єктів, військовослужбовців та військового майна НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_7 ), зроблених ОСОБА_7 щодо розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Таким чином, ОСОБА_5 , здійснила поширення, умовах воєнного стану, інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, що не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості, тому обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, під час досудового розслідування між заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 , який, на підставі ст. 37 КПК України, наділений повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні №0000114 від 23 січня 2025 р. за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого

ч. 2 ст. 114-2 КК України, з однієї сторони, та підозрюваною в цьому провадженні ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 з другої сторони, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно та повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, в обсязі і за обставин, викладених у повідомленні про підозру, обвинувальному акті та пункті 2 Угоди, які є істотними для даного кримінального провадження, та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні учасники процесу просили затвердити угоду.

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт, додатки, зміст угоди, суд вважає, що угода не може бути затверджена з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладені угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно зі ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості та обвинувального акту, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 114-2 КК України, які згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Вказаною угодою узгоджено покарання обвинуваченій за ч. 2 ст. 114-2 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном, поклавши на неї зобов`язання, встановлені ст. 76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 при з`ясуванні обставин укладання угоди не змогла відповісти на питання щодо погодженого покарання між нею та прокурором, а також інші питання, які викладені в угоді, з`ясування яких є обов`язковим для затвердження такої угоди.

Суд звертає увагу, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 114-2КК України, є злочинами проти основ національної безпеки України, тобто посягають на основоположні принципи побудови суспільства та за своєю суттю є більш тяжким злочином, ніж будь-який інший злочин, за який передбачено таке ж покарання у будь-якій іншій сфері правовідносин.

Крім того, призначення покарання, яке узгоджене сторонами кримінального провадження та звільнення від нього, без встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, системного аналізу особи обвинуваченої та умов, що спонукали її до вчинення цього кримінального правопорушення та можливості бути звільненим від його відбування, є передчасним, та затвердження угоди без з`ясування таких обставин явно не відповідають інтересам суспільства, оскільки не відповідатиме як принципам призначення покарання, так і завданню забезпечення охорони конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпеченню миру і безпеки людства.

Варто зазначити, що відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Загальними повноваженнями суду на будь-якій стадії судового провадження, є перш за все реалізація завдань Кримінального процесуального провадження через інститут судового контролю за діями органів досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що мають наслідком щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченою за вищенаведених обставин.

До того ж, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За правилом ч. 7 ст. 474 КПК України у разі відмови в затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Тобто, у разі відмови в затвердженні угоди можливо: 1) відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475цього Кодексу, 2) продовжити судове провадження, умовою для якого є призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Угода про визнання винуватості датована 28.02.2025 року, тобто днем складання обвинувального акту. Однак у реєстрі матеріалів досудового розслідування угода про визнання винуватості не зазначена.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 13 від 11 грудня 2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

З огляду на зазначене, кримінальне провадження необхідно повернути прокурору в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314-317, 372, 468-476, КПК України,

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості від 28 січня 2025 року, що укладена у кримінальному провадженні за №0000114 від 23 січня 2025 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, між заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 відмовити.

Повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1