30.12.2024
Справа №642/1958/24
Провадження №1-кс/642/4172/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 29.04.2024 про закриття кримінального провадження №0000399 від 03.03.2024 за ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілої ОСОБА_4 - адвокат звернувся до суду зі скаргою в якій зазначив, що 29.04.2024 слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП України в Харківській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000399 від 03.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Вважає зазначену постанову передчасною та необґрунтованою, оскільки зазначене рішення було прийнято на підставі неповно з`ясованих обставин справи, слідчим не було вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, не проаналізовані всі докази. Заявник просив скасувати зазначену постанову у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого обставинам та матеріалам кримінального провадження.

Представник заявника в судове засідання надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, вимоги скарги підтримала та просила суд її задовольнити.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав матеріали кримінального провадження.

Згідно до вимог ч. 3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає що вона підлягає задоволенню, виходячи з такого.

В провадженні слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП України в Харківській області ОСОБА_5 знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000399 від 03.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

29 квітня 2024 року постановою слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП України в Харківській області ОСОБА_5 вказане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального праворушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування постанови зазначено, що відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з приводу золотої каблучки та обручки потерпілої регулюються ЦК України, ЦПК України, Сімейним кодексом України та вирішуються органами цивільного судочинства, так як є їх спільним майном. Тому кримінальне провадження № 0000399 від 03 березня 2024 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутню в діях невідомої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст.2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Частиною 5 ст.110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови;прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:зміст прийнятого процесуального рішення;місце та час (строки) його виконання;особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В ч. 1 ст.92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У п. 69 рішення по справі «Григор`єв проти України» заява № 51671/07 від 15.05.2012 року, «…Суд наголошує на тому, що коли особа висуває небезпідставну скаргу, то вимагається проведення ефективного офіційного розслідування, спроможного забезпечити встановлення та покарання винних осіб ... Мінімальні стандарти ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, також включають вимоги того, що таке розслідування має бути незалежним, безстороннім, а також бути предметом контролю з боку громадськості, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю…».

Відповідно до п. 99 рішення по справі «Савицький проти України» заява № 38773/05 від 26.10.2012 року, ЄСПЛ вказав, що «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є одним із засобів. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, interalia, показань очевидців та експертних висновків тощо. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають можливість встановлення у ході розслідування причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості, які також передбачаються у цьому контексті (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 26 січня 2006 року у справі «Міхеєв проти Росії» (Mikheyev v. Russia), заява № 77617/01, п. 107 etseq., та рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (AssenovandOthers v. Bulgaria), Reports 1998-VIII, nn. 102 etseq.)…».

При проведенні досудового розслідування справи були допущені суттєві порушення які призвели до неповноти з`ясування обставин справи що призвело до помилкових висновків та закриття кримінального провадження.

Неповнота проведення досудового розслідування полягає в тому, що органом досудового розслідування зроблений висновок про відсутність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Постанова містить суперечливі дані щодо змісту заяви ОСОБА_4 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, особи правопорушника ОСОБА_6 , на якого напряму вказує потерпіла, та даних особи, відносно якої закрито кримінальне провадження №0000399 від 03 березня 2024 року за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Фактично досудове розслідування кримінального провадження №0000399 від 03 березня 2024 року здійснювалося відносно ОСОБА_6 , однак яким чином та на підставі яких доказів в його діях була встановлена відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в постанові від 29 квітня 2024 року про закриття провадження № 0000399 від 03 березня 2024 року належним чином не аргументовано.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000399 від 03 березня 2024 року слідчим не було вжито всіх необхідних заходів, не здійснено всі необхідні слідчі (розшукові) дії з метою отримання доказів, які дають можливість встановити всі обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме: не перевірено показання ОСОБА_4 з приводу того, що золота каблучка була придбана частково за гроші потерпілої, та була їй подарована на заручини; опосередковано, неповноцінно та дистанційно допитано ОСОБА_7 з приводу обставин дарування нею матері ОСОБА_4 ОСОБА_8 лому дорогоцінних металів для придбання двох обручок на весілля для потерпілої та ОСОБА_6 ; не допитано ОСОБА_8 щодо обставин придбання золотої обручки ОСОБА_4 , за які кошти, коли та де вона була придбана; не перевірено, за які саме грошові кошти, коли та де була придбана золота обручка, яка належала ОСОБА_4 ; не підтверджено, що золота каблучка та золота обручка є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , не спростовано факт реалізації ОСОБА_6 без згоди ОСОБА_4 належних їй золотої каблучки та обручки.

Більш того, слідчим у постанові про закриття кримінального провадження не містяться посилання на проведені слідчі дії та взагалі жодним чином не надано оцінки тим доказам, доводам та міркуванням, які зазначені у заяві про кримінальне правопорушення та клопотаннях заявника.

Незрозуміло також, чому слідчий у постанові робить висновок про малозначність вказаного діяння, при цьому закриває кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування слідчим норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження №0000399 від 03.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення-, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України не є достатньо обґрунтованою, слідчим не всебічно проведено перевірку по даному кримінальному провадженню здобутим доказам, виконано не всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України.

Підсумовуючи наведене слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена слідчим без урахування усіх обставин справи, передчасно, під час досудового розслідування не проведений необхідний об`єм перевірочних дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому зважаючи на вказане вважає необхідним скаргу задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303 -307 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 29.04.2024 про закриття кримінального провадження №0000399 від 03.03.2024 за ч.4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 29 квітня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000399 від 03.03.2024 за ч.4 ст. 185 КК України - скасувати.

Направити копію ухвали до СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1