Справа № 713/4064/24
Провадження №1-кп/713/49/25
Вирок

Іменем України

31.03.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника потерпілих: ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 19.10.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 з освітою середньо-спеціальною , одруженого, пенсіонера, інваліда 3 групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 18.10.2024 року близько 11 год. перебуваючи біля свого господарства, за місцем проживанням по АДРЕСА_1 , де на той момент знаходилася гр. ОСОБА_8 .

В цей час, на ґрунті раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 , у останнього виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 , тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_5 , тримаючи в руках вила із дерев`яною ручкою, реалізовуючи вказаний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_8 , раптово наніс їй один удар вилами в лобну частину голови.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 , тілесні ушкодження: рана в ділянці лобної кістки по середині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 18.10.2024 року близько 11.00 год. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи біля свого господарства, за місцем проживанням по АДРЕСА_1 , де на той момент проїхав повз нього керуючи трактором ОСОБА_9 ..

В цей час, на ґрунті раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , у останнього виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_5 , тримаючи в руках вила із дерев`яною ручкою, реалізовуючи вказаний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно- -небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , раптово наніс йому один удар вилами в ліву частину голови коли ОСОБА_9 перебував у тракторі, внаслідок удару останній не втримався за кермом та впав із трактора.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_9 , тілесні ушкодження: рана в ділянці лобної кістки зліва , струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, вказував, що це було восени жовтень точної години не пам`ятає корова потерпілих поламала йому хвіртку та він просив не гнати так близько через це виник конфлікт. Він вдарив потерпілого держаком , може по голові не пам`ятає бо був у стресовому стані . Потерпілий також його вдарив на це підбігла жінка ОСОБА_11 він її вдарив. Просить вибачення, оскільки не хотів щоб це сталося. Цивільний позов визнав частково.

Враховуючи обставини щодо визнання вини обвинуваченим у повному обсязі, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто, умисне легке тілесне ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що ґрунтується на повному визнанні ним вини та здійсненні добровільних дій під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження .

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ч. 2 ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, характеристику особи обвинуваченого, обумовлено тим, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи, особою пенсійного віку, за місцем проживання характеризується позитивно.

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік, те, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою яка має інвалідність ,суд вважає, що саме покарання у виді штрафу буде необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.

Крім того , адвокат ОСОБА_12 звернувся в інтересах потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з цивільним позовом до ОСОБА_5 про стягнення моральної та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення .

В якому просить стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9624, 00 грн. та 10000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_13 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2837,00 грн. та моральної шкоди- 15000 гривень та витрати на професійну правову допомогу.

Цивільний позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61 КПК України, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженню розглядається відповідно до вимог цивільного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Судом встановлено, що потерпілі просять стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9624, 00 грн. та моральної шкоди - 10000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2837,00 грн. та моральної шкоди - 10500 гривень та витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до Постанови ПВС України від 02.07.2004 N13 "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" п.31 При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України (435-15) та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001р. N5.

Згідно даних висновків СМЕ, потерпілим завдано легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров 'я. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що моральна шкода завдана протиправними діями винної особи, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 709/1173/17 (провадження № 51-875км19), згідно з якою, зокрема, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (п.6 ст.3 ЦК України).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. (Постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20).

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. (Постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

Разом із тим, нормативно не встановлено мінімальний і максимальний розміри відшкодування моральної шкоди та методику його визначення. В той же час, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, стягненню підлягає сума в розмірі 3 ( три ) тисячі гривень на користь ОСОБА_8 та 2 (дві) тисячі гривень на користь ОСОБА_9 , що на думку суду є належним відшкодуванням у цьому випадку.

Що стосується відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілим, суд приходить до висновку , що в цій частині позов є недоведений та в його задоволенні необхідно відмовити за недоведеністю, оскільки квитанції надані до матеріалів позову не підтверджують того які ліки та в якій кількості були призначені їм , саме для лікування легких тілесних ушкоджень, що ці ліки були використанні потерпілими, що вони були придбані за їх власний рахунок.

Також у висновках МРТ не вказано, що внаслідок, заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_8 виник причинно-наслідковий зв`язок з погіршенням їх стану здоров`я.

У виписках із медичної картки ОСОБА_8 не вказано, які ліки використовувались при лікуванні останньої .

Також потерпілими заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у даному кримінальному провадженні в розмірі 10500 грн..

Вирішуючи позоні вимоги в цій частині суд виходить з наступного.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 753/10228/20, провадження № 51-5868км21).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо), що підтверджується відповідними висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц, Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, до яких належать, зокрема, і витрати на правову допомогу, що, у відповідності до ст. 91 КПК України, є предметом доказування у кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених потерпілими витрат на правничу допомогу представником потерпілих надано витяги договору про надання правничої допомоги від 30.10.2024 р., звіт про наданні послуг від 07.03.2025 року в яких зазначено витрачений час адвоката .

Разом із тим, суд зазначає, що в підтвердження заявленої суми на правничу допомогу суду не надано окремих рахунків та/або актів виконаних робіт як передбачено Договором про надання професійних правничих послуг адвоката .

Таким чином суд позбавлений можливості встановити обсяг робіт адвоката на стадії досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Щодо правничої допомоги на стадії судового розгляду, суд зазначає, що адвокатом було складено позовну заяву, та адвокат приймав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що потерпілі отримали адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути на їх користь витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, з огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються незначною кількістю нормативно-правових актів, стосовно них існує судова практика, складнощів щодо процесу доказування чи витребування доказів не виникало, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним, а тому, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням наведеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги цивільних позивачів в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню та з обвинуваченого на користь позивачів слід стягнути в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу грошову суму в розмірі по 1500,00 грн.

Судових витрат по справі не має.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штраф у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190, 00 (одна тисяча сто дев`яносто ) грн. в дохід держави .

Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 3 000 ( три тисячі) гривень моральної шкоди та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 (одна тисяча п"ятсот ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 2 000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 (одна тисяча п"ятсот ) гривень.

В решті позову відмовити.

Компакт диски сірого кольору з надписом DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Вижницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_14