Справа № 357/1333/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2025 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши, в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження за № 0000821, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , раніше судимого: 01.07.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 240 годин громадських робіт.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

УСТАНОВИВ:

01.07.2022 ОСОБА_2 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засуджено за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу 17 000 грн.

14.03.2023 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_2 замінено покарання, призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2022 у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на громадські роботи строком 240 годин.

Пунктами 1,2,3 частини 1 статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі по тексту - Кодекс) передбачено, що покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається уповноважений орган з питань пробації.

07.04.2023 на виконання до Білоцерківського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області надійшла ухвала Білоцеркіського міськрайонного суду про заміну штрафу на громадські роботи щодо ОСОБА_3 .

01.05.2023 ОСОБА_2 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, та вручено направлення за 32/2/4130-23 до Державного дендрологічного парку «Олександрія» для відпрацювання громадських робіт з 02.05.2023.

Засудженому ОСОБА_2 належним чином роз`яснений зміст ст. 36-40 КВК України та ч. 2 ст. 389 КК України, про що останній дав письмову підписку та отримав направлення на відбування призначеного вироком суду покарання.

01.05.2023 в Білоцерківському РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Києві та Київської області ОСОБА_2 було роз`яснено, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, також роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, передбачені ч. 1 ст. 37 КВК України а саме: він зобов`язаний додержуватись встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, про що останній дав письмову підписку.

Згідно наказу Державного дендрологічного парку «Олександрія» №37/к від 02.05.2023 ОСОБА_2 був прийнятий для відбування покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, з режимом роботи до чотирьох годин на день, згідно з графіком роботи та відповідно з яким ОСОБА_2 був ознайомлений під підпис.

Згідно відомостей Державного дендрологічного парку «Олександрія» ОСОБА_2 відпрацював 20 годин громадських робіт в червні 2023 року.

Надалі, 08.06.2023, 12.06.2023, 13.06.2023, 15.06.2023, 16.06.2023, 19.06.2023, 20.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 26.06.2023, 27.06.2023, 29.06.2023, 30.06.2023 та весь липень місяць 2023 року, ОСОБА_2 умисно не з`являвся на відпрацювання громадських робіт згідно складеного графіку.

Після чого, 11.04.2024 ОСОБА_2 з`явився до Білоцерківського РВ № 1 у письмовому пояснені повідомив, що не з`являвся до Білоцерківського РВ № 1 так як працює без офіційного працевлаштування на підробітках, документально даний факт підтвердити не може, а також ОСОБА_2 не подобаються умови праці на об`єкті в Державному дендрологічного парку «Олександрія» НАН України.

11.04.2024 ОСОБА_2 повторно вручено направлення за 2990/32/2/1-24 до КУ БМР «Інспекція з благоустрою» для відпрацювання громадських робіт з 12.04.2024.

Згідно наказу КУ БМР «Інспекція з благоустрою» № 13 від 12.04.2024 ОСОБА_2 був прийнятий для відбування покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, з режимом роботи до чотирьох годин на день, згідно з графіком роботи та відповідно з яким ОСОБА_2 був ознайомлений під підпис.

Після чого, ОСОБА_2 15.04.2024, 16.04.2024, 17.04.2024, 18.04.2024, 39.04.2024, 22.04.2024, 23.04.2024, 24.04.2024, 25.04.2024, 26.04.2024, 29.04.2024, 31.04.2024 умисно не з`являвся на відпрацювання громадських робіт згідно складеного графіку та до цього часу не відбуває громадські роботи.

На підставі ч. 3 ст. 40 КВК України ОСОБА_2 допустив порушення порядку та умов відбування покарання, що виразилось в невиході більше двох разів протягом місяця до об`єкту відбування покарання у виді громадських робіт, без поважних причин в кількості 220 годин громадських робіт та з 08.06.2023 не відбуває покарання по теперішній час.

Отже, починаючи з 08.06.2023 по теперішній час, ОСОБА_2 діючи умисно, з мотивів зневаги до судового рішення, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, порушуючи порядок та умови відбування покарання не прибув для відбування покарання у виді громадських робіт без поважних причин.

Тим самим, ОСОБА_2 ухиляючись від відбування громадських робіт, які йому були призначенні відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 14.03.2023, не відпрацював 220 години громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_2 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_2 зазначає про те, що беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинам та згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У даній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, згоден із встановленими під час дізнання обставинами, згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Суд відповідно до вимог ст. 382 ч. 2 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд установив, що обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5 обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України доведена повністю поза розумним сумнівом.

Суд дії ОСОБА_2 кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 раніше судимий вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу, яке ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2023 замінено на громадські роботи, не працевлаштований, неодружений, має місце реєстрації та місце проживання, медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 як придатний до військової служби, перебуває в розшуку з 01.12.2024.

Згідно з ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, за загальним правилом покарання за вчинене кримінальне правопорушення визначається законом про кримінальну відповідальність на час його вчинення.

У разі, якщо новий закон про кримінальну відповідальність пом`якшує кримінальну відповідальність, то він має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Суд зазначає, що на час вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, санкція ч. 2 ст. 389 КК України, передбачала покарання у виді арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Разом з тим, на час розгляду кримінального провадження, набрали чинності зміни до КК України, які внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 № 3342-ІХ, які набрали законної сили 28.03.2024.

Відповідно до внесених змін, санкція ч. 2 ст. 389 КК України викладена у новій редакції, нею передбачене покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк.

Тобто, редакція санкції ч. 2 ст. 389 КК України, на час вчинення кримінального правопорушення та на час судового розгляду відрізняється, замість арешту, передбачений новий вид покарання у виді пробаційного нагляду, який є більш м`яким покаранням відповідно до ст. 51 КК України.

У зв`язку з цим, відповідно до правил зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, закріплених у ст. 5 КК України, суд призначаючи ОСОБА_2 покарання керується редакцією частини другої статті 389 КК України (в редакції Закону від 23.08.2023 № 3342-ІХ).

Призначення покарання у виді пробаційного нагляду пом`якшує кримінальну відповідальність порівняно із покаранням у виді арешту, тому зазначений закон має зворотну дію в часі та підлягає застосуванню до обвинуваченого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тобто необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_2 буде призначення йому покарання у виді пробаційного нагляду у середній межі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 389 КК України та покладення обов`язків, передбачених ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), а також призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Призначення ОСОБА_2 покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставину, яка пом`якшує покарання.

Поряд з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 , був засудженим вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000.00 грн, яке ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2023 було замінене на покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України ОСОБА_2 вчинив до відбуття покарання за попереднім вироком, яке було змінене ухвалою суду. Станом на час ухвалення вироку у даному провадженні невідбута ОСОБА_2 частина покарання у виді громадських робіт становить за 220 годин.

Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком (ч.4 ст. 71 КК України).

За змістом п.п. 4, 5 ч. 1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Отже, із зазначених положень вбачається, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Таким чином, залишок невідбутого ОСОБА_2 покарання у виді 220 годин громадських робіт, виходячи із розрахунку, визначеному положеннями п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України становить 27.5 днів пробаційного нагляду (220 годин : 8 = 27,5 днів).

За таких обставин, в порядку ст. 71, 72 КК України суд вважає за необхідне до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2022, яке змінене ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2023, у виді 200 годин громадських робіт, що становить 27.5 днів пробаційного нагляду і остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 1 року 6 місяців 25 днів пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 301, 302, 368-374, 381-382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один ) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2022, яке замінене ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2023, та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців 25 (двадцяти п`яти) днів пробаційного нагляду.

Згідно із ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_2 , протягом строку пробаційного нагляду, виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації, за місцем його проживання.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному проваджені не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_6