Справа № 761/3358/25
Провадження № 1-кс/761/2904/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000100 від 14.02.2023, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив скасувати, накладений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2024 у справі № 752/11041/24, на належне йому майно, а саме: записник із чорновими записами; свідоцтво про хворобу № 268 на ім`я ОСОБА_5 ; виписний епікриз № 1043 на ім`я ОСОБА_5 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_5 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_6 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_7 ; копія паспорту ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 ; грошові кошти на загальну суму 223 500 гривень.

В обгрунтування клопотання вказано, що вказаний арешт накладено необґрунтовано, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, до скарги долучена заява про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотанні оскільки арешт накладено обґрунтовано, досудове розслідування тримає, у зв`язку з чим необхідність у вказаному арешті не відпала, подав на електронну адресу суду відповідні письмові заперечення.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника власника майна, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 14.02.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 368, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2024 у справі № 752/11041/24 накладено арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази у кримінальному провадженні № 0000100 від 14.02.2023, що виявлені та вилучені 02.06.2024 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: записник із чорновими записами; свідоцтво про хворобу № 268 на ім`я ОСОБА_5 ; виписний епікриз № 1043 на ім`я ОСОБА_5 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_5 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_6 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_7 ; копія паспорту ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 ; грошові кошти на загальну суму 223 500 гривень.

Під час вирішення питання про накладення арешту на вказане майно слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, що дає суду підстави дійти до висновку, що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала та арешт накладено обґрунтовано.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна не втратив свою актуальність.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 14.02.2023 триває, декільком особам оголошено повідомлення про підозру, на даний час у вказаному кримінальному провадженні здійснюються слідчі (розшукові) дії з метою виконання завдань, встановлених ст. 2 КПК України.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а суд на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які виникають при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власників та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000100 від 14.02.2023 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1