Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2025 року м. Рівне

Справа № 570/949/25

Провадження № 11-сс/4815/97/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2025 року, якою обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст.15, ч.4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК), у кримінальному провадженні №0000114,

у с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Рівненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , та обрано підозрюваному ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Будераж Здолбунівського району Рівненського області, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк 58 днів, до 19 год. 00 хв. 27 квітня 2025 року.

Водночас на підозрюваного ОСОБА_5 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а саме: не залишати цілодобово постійне місце проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора у даному кримінального провадженні чи/або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора у даному кримінального провадженні чи/або суд про зміни місця проживання чи фактичного перебування та роботи; здати на зберігання слідчому у даному кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; носити електронний засіб контролю; утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_4 просить суд вказане судове рішення скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

На обгрунтування цих вимог зазначив, що слідчим суддею при постановленні даної ухвали не враховано ступінь суспільної небезпеки і тяжкості злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_5 , їх зухвалість та вчинення в умовах воєнного стану, за один з цих злочинів передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Також не враховано даних про особу підозрюваного, який офіційно не працює і не має постійних доходів.

У своїй сукупності ці дані дають підстави для висновку про наявність ризиків ухилення від слідства і суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконного впливу на свідків і потерпілу з метою їх схилення до відмови у дачі показань чи дачі неправдивих показань.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо безпідставності апеляційних вимог, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як визначено ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За визначенням ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 4 ч.2 ст. 183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

27 лютого 2025 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку, передбаченому ст. 208 КПК, а 28 лютого 2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК, що підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.02.2025; протоколом огляду місця події від. 27.02.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 27.02.2025 та додаткового допиту від 28.02.2025, показаннями свідків та іншими доказами які містяться в матеріалах справи, що в своїй сукупності підтверджують наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» дав визначення терміну «обґрунтована підозра», вказавши, що це означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На переконання колегії суддів, зібрані органом досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вказаних злочинах.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків даного кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали за даним клопотанням, вважає цей висновок слідчого судді правильним і таким, що грунтується на сукупності даних.

Зокрема, ОСОБА_5 підозрювається у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, вчиненим в умовах воєнного стану, що становить особливу суспільну небезпеку, та за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Також враховано дані про особу ОСОБА_5 , який не працює і є неодруженим, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а тому підозрюваний може безперешкодно виїхати в інше місто, область з метою ухилення від кримінальної відповідальності, тобто існують ризики переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування і суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 знаючи анкетні дані свідків та потерпілої ОСОБА_9 може впливати на них шляхом тиску, умовлянь, або будь-яким іншим чином, з метою зміни даних ними показань під час досудового розслідування та судовому розгляді.

Водночас судом першої інстанції залишено без належної оцінки обставин вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , а саме те, що підозрюваний, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, застосував насильство щодо потерпілої ОСОБА_9 , яке виразились у нанесенні їй ударів кулаками рук в область голови та грудної клітки, чим спричинив потерпілій множинні забої, після чого зірвав золотий ланцюжок із золотою підвіскою і золоту сережку, та намагався покинути місце події, однак був затриманий, що свідчить про підвищену небезпеку підозрюваного для суспільства.

Надані підозрюваним при апеляційному розгляді пояснення про його випадкове потрапляння у двір потерпілої колегія суддів оцінює критично, як обраний спосіб захисту.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тому, враховуючи сукупність вказаних обставин із урахуванням тяжкості можливого покарання за злочини, в яких на даний час підозрюється ОСОБА_5 , наявні всі підстави стверджувати, що у разі не застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Долучена до матеріалів справи довідка від сімейного лікаря від 26.03.2025 та направлення ОСОБА_5 на консультацію до хірурга, не свідчить про неможливість утримання його під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочинні діяння, в яких підозрюється ОСОБА_5 , вчинені із застосуванням насильства, суд не визначає альтернативного запобіжного заходу - застави.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на даній стадії досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2025 року, якою обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Рівненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Будераж, Здолбунівського району, Рівненського області, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19 год. 00 хв. 27 квітня 2025 року.

Визначити строк дії ухвали до 19 год. 00 хв. 27 квітня 2025 року.

Взяти ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Ухвала є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3