ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/5460/25
провадження № 1-кс/753/808/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001064, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на транспортні засоби марки: - «MAN TGA 33.350», державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN - НОМЕР_2 ), сміттєвоз, який належить ТОВ «Селтік ТБО»; - «DAEWOO MAXIMUS», cargo truck, державний номерний знак НОМЕР_3 (VIN - НОМЕР_4 ), який належить АРЗ СП ГУ ДСНС України у Луганській обл., шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування, ремонтів, пошкоджень, псувань, знищення даних транспортних засобів.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001064, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.03.2025 приблизно о 11 годин 26 хвилин водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «МАN tga», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись в першій смузі по Бориспільському шосе у м. Києві зі сторони смт. Проліски в напрямку Харківської площі, навпроти електроопори №34 допустив зіткнення з попутним вантажним спецавтомобілем марки «Daewoo maximus», державний номерний знак НОМЕР_3 (належить АРЗ СП ГУ ДСНС України у Луганській області), під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (сержант служби цивільного захисту відділення землерийних машин АРЧ), внаслідок зіткнення яких відбулось бокове зіткнення з автомобілем марки «МАЗ», державний номерний знак НОМЕР_5 , з причіпом, державний номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який стояв в другій смузі в заторі. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «МАN tga», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , отримав травми у вигляді ЗТГК, ЗЧМТ, ЗТЖ, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_7 травми у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки, забій правої гомілки (ЄО №22657, №22683, №22684, №22717 від 18.03.2025).

Також встановлено, що транспортний засіб «MAN TGA 33.350», державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN- НОМЕР_2 ), /сміттєвоз/, належить ТОВ «Селтік ТБО» (адреса місця реєстрації: м. Київ, вул. Саксаганського, 40/85). Транспортний засіб «Daewoo maximus», cargo truck, державний номерний знак НОМЕР_3 (VIN- НОМЕР_4 ), належить АРЗ СП ГУ ДСНС України у Луганській області (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1; контактні номери НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ).

Постановою слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 19.03.2025 вищевказані транспортні засоби визнані речовими доказами. В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на них арешту з метою запобігання можливості приховування, ремонту, пошкодження, псування, знищення, відчуження даних транспортних засобів.

В судове засідання, яке відбулося 26.03.2025, прокурор та власники майна не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. При цьому, до початку розгляду справи прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та керівник ТОВ «Селтік ТБО» ОСОБА_9 через загальну канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. При цьому, у своїх заявах окремо зазначили, зокрема прокурор клопотання підтримав та прохав задовольнити його в повному осбязі, з підстав викладених у ньому, а директор ТОВ «Селтік ТБО» заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, дійшов таких висновків.

Як визначено ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту - КПК України), одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Описана у клопотанні фабула вчиненого кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження, на даному етапі провадження дає слідчому судді підстави вважати з достатньою ймовірністю про існування факту події вчинення кримінального правопорушення, яке має бути предметом ретельного дослідження з боку органу досудового розслідування. Водночас, оскільки на цьому етапі досудового розслідування жодній особі не вручене повідомлення про підозру, слідчий суддя оцінює лише достатність підстав вважати, що таке кримінальне правопорушення було вчинено.

Такий висновок ґрунтується на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні документів та матеріалів кримінального провадження №0001064, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

На думку слідчого судді, прокурором доведено відповідність майна, а саме транспортних засобів на які він просить накласти арешт, критеріям, визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження ним враховуючи те, що зазначене майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, а відтак є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, яке на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя вважає є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також враховуючи те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що транспортні засоби відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом вчинення кримінального правопорушення, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Окрім того, з огляду на завдання кримінального провадження слідчий суддя вважає, що у даному випадку втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, є виправданим та пропорційним.

Також слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до чч. 1, 2 ст. 174 КПК України інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись вимогами стст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001064, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на транспортні засоби марки:

- «MAN TGA 33.350», державний номерний знак НОМЕР_1 (VIN - НОМЕР_2 ), /сміттєвоз/, який належить ТОВ «Селтік ТБО» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8);

- «Daewoo maximus», cargo truck, державний номерний знак НОМЕР_3 (VIN- НОМЕР_4 ), який належить АРЗ СП ГУ ДСНС України у Луганській області (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1, контактні номери: НОМЕР_9, НОМЕР_8 ).

Заборонити власникам, уповноваженим особам, користувачам вищевказаних транспортних засобів відчужувати, розпоряджатись та користуватись даним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1