В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/73/25

Провадження № 1-кп/936/53/2025

13.02.2025 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Воловець кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000537 від 20.11.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Бобовище Мукачівського району Закарпатської області, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, працюючого водієм-експедитором у ТОВ «Іва-транс», мешканця за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 20.11.2024 близько 09:15 години, керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме, сідельним тягачем марки «Mercedes - Benz» моделі «Actros 1845» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у щепленні з напівпричепом-контейнеровозом марки «Koegel» моделі «SN 24» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись зі швидкістю 65 км/год по автодорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп», зі сторони міста Мукачево у напрямку міста Львів, та проїхавши дорожній інформаційно - вказівний знак 5.68 "Кілометровий знак 719» +168 м. «Абранського перевалу», що поблизу населеного пункту с. Нижні Ворота, Мукачівського району, Закарпатської області, де дорога має крутий спуск та заокругленість праворуч по ходу його руху, яка на той час була мокра у результаті опадів у вигляді дощу, діючи у супереч вимог п. 1.2., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка», п.п. б), п. 2.3., п. 12.1., Правил дорожнього руху, будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навики керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх та погодних умовах, не втримав керований ним сідельний тягач з напівпричепом у межах своєї смуги руху, в наслідок чого перетнув дорожню горизонтальну розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, на які в`їзд заборонено, допустив виїзд у стані некерованого заносу на зустрічну смугу руху напівпричепа, внаслідок чого здійснив наїзд лівою задньо - боковою частиною напівпричепа на пішохода ОСОБА_6 , яка в цей час пішки йшла зустрічним узбіччям уздовж дороги. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні входження у вигляді субархноїдального крововиливу, перелому грудного відділу хребта, множинних переломів ребер справа та зліва, закритого перелому грудини, забою і розриву легень, розриву печінки, розриву селезінки, закритого перелому правої плечової кістки та правої стегнової кістки. Всі вказані вище тілесні ушкодження, виникли внаслідок дії тупих предметів по ударному механізму дії, якими були виступаючі частини причепа вантажного автомобіля з послідуючим відкиданням, падінням і ударянням об тверде підлегле покриття. За своїм характером виникли прижиттєво, за короткий проміжок часу до настання смерті потерпілої та за своїм характером вкладаються в час пригоди. Враховуючи характер, локалізацію наявних тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_6 , в момент первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_6 знаходилася у вертикальному або близькому до нього положенні задньою правою частиною тіла повернута до транспортного засобу. Смерть ОСОБА_6 настала в наслідок політравми у вигляді ЗЧМТ, субархноїдального крововиливу, ЗТГК, перелому грудного відділу хребта, закритого перелому грудини та закритих переломів ребер справа та зліва, забою і розриву легень, розриву печінки та селезінки, яка привела до внутрішньої крововтрати та шоку, що і стало безпосередньою причиною смерті. По степені тяжкості ушкодження на трупі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 . Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, внаслідок яких потерпілий ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив всі обставини скоєння кримінального правопорушення, зокрема пояснив, що 20.11.2024 близько 09:15 години, керуючи транспортним засобом, а саме, сідельним тягачем марки «Mercedes - Benz» моделі «Actros 1845» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 розраховуючи на свій водійський досвід та навики керування транспортним засобом, не втримав керований ним транспортний засіб, внаслідок чого допустив виїзд у стані некерованого заносу на зустрічну смугу руху напівпричепа та в подальшому дізнався, що здійснив наїзд на пішохода. Свою вину в скоєному визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному. Просить призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, а також не призначати додаткове покарання, оскільки керування автомобілем йому необхідно для виконання своїх посадових обов`язків. Додатково зазначив, що в повній мірі відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду, а також в подальшому зобов`язується допомагати потерпілій по мірі своїх можливостей.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що претензій до обвинуваченого не має, їй уся шкода відшкодована та просила не призначати обвинуваченому покарання.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст.67 КК України, не встановлено.

Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, але не умисних, особу винного, його вік, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений та на утриманні має неповнолітню дитину, працює та має постійне джерело доходів, по місцю праці та проживання характеризується позитивно, відшкодував заподіяну злочином шкоду, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не виявлено, думку потерпілої, яка просила суворо не карати, позицію прокурора, та призначає покарання у межах, встановлених санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами слід зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, суд, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення (з необережності) та на особу обвинуваченого, який веде спосіб життя, що позитивно характеризується у суспільстві, працює у критичній для України інфраструктурі, а керування транспортним засобом зумовлене його службовою необхідністю, є єдиним годувальником сім`ї, його ставлення до вчиненого правопорушення, яке виражається в тому, що ОСОБА_4 усвідомив неправомірність своїх дій, щиро жаліє за тим що сталося, а також враховуючи введений на території України воєнний стан, що у свою чергу зумовлює життєво необхідним керування автомобілем, приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання, про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд виходив з наступних мотивів.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 75 КК при вирішенні питання, чи є можливим виправлення засудженого без реального відбування покарання, суду необхідно обов`язково врахувати дані, які характеризують особу винного, а при позитивній відповіді навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи.

Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий працює та має постійне джерело прибутку, раніше не судимого, посткримінальну поведінку обвинуваченого, зокрема вину визнав повністю та щиро кається у вчиненому, добровільно та в повній мірі відшкодував заподіяну шкоду, відсутність будь-яких претензій зі сторони потерпілої, позицію потерпілої та прокурора щодо виду та міри покарання, яка не пов`язана із ізоляцією від суспільства, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Долю речових доказів по справі вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні на загальну суму 11540 грн 55 коп. слід стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , вартість витрат на залучення експертів на користь держави в розмірі 11540 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок) грн 55 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2024 року.

Речові докази, а саме:

сідельний тягач марки «Mercedes-Benz Actros» р.н. НОМЕР_1 із причіпом «Kogel моделі S 24-2» р.н. НОМЕР_2 , уламки пластику ящика та прямокутний кусок плити ДСП з причіпа марки «Kogel» моделі «SN24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , пластикові уголки чорного кольору для кріплення вантажу, резинові рештки чорного кольору з біло-червоними цятками, з причіпа марки «Kogel» моделі «SN24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вантажний автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі Actros реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу напівпричіпа тентованого марки «Kogel» моделі «SN24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ключ до автомобіля, частина демонтованого пластикового ящика з задньої лівої частини напівпричіпа тентованого марки «Kogel» моделі «SN24» реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власнику ТОВ «ІВА-Транс»;

особисті речі загиблої ОСОБА_6 , а саме жіноча шапка коричневого кольору, резинові галоші синього кольору, рукавиці чорного кольору, гаманець бордового кольору з грошовими коштами у вигляді двох купюр по п`ятдесят гривень, дві купюри по двадцять гривень, одна купюра п`ять гривень та 18.25 гривень розмінними монетами, сумка з леопардовим причтом у середині якої знаходилися два пакети чорного кольору, у бокововій кишені ручка рожевого кольору з синьо-білими полосами, пакет з принтом різнокольорових квітів всередині якого був гребінець чорното кольору, ліхтарик оранжевого кольору, ліхтарик чорного кольору, світловідбиваюча жилетка, шматок тканини зеленого кольору, сумка бананка чорного кольору з прозорим мішечком у якому була зв`язка ключів, хустка зеленого кольору з чорними прошивками, окуляри, мобільний телефон марки «Redmi» голубого кольору у чорному чохлі повернути потерпілій ОСОБА_7 ;

мобільний телефон голубого кольору у чорному чохлі марки Nokia повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1