Номер провадження 1-кп/754/348/25
Вирок

Іменем України

14 лютого 2025 року

Деснянський районний суд м. Києва в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000519 від 15 червня 2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області,українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340 КК України, ч. 1 ст. 366 КК України (у редакції Закону № 3207-VІ від 07 квітня 2011 року),

за участю сторони обвинувачення - прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив незаконне перешкоджання організації і проведення мітингів і демонстрацій, вчинене службовою особою, за наступних обставин.

Наказом начальника ГУ МВС України в м. Києві від 30 квітня 2013 року № 298 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Будучи призначеним на посаду, ОСОБА_4 прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ України, відповідно до якої, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України урочисто поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. З високою відповідальністю виконувати свій службових обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань на життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський прядок.

Відповідно до положень статей 1, 2, 10 Закону України «Про міліцію» від 02 липня 2013 року № 580-VIII зі змінами та доповненнями (надалі - Закон), міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, одним з основних завдань якого є зобов`язання забезпечувати особисту безпеку громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів та громадський порядок.

Згідно зі статтею 3 Закону діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Статтею 5 Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності із законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов`язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 20 Закону передбачено, що працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Законні вимоги працівників міліції є обов`язковими для виконання громадянами і службовими особами.

Працівник міліції, при виконанні покладених на нього обов`язків, керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам. Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність гдмлівника міліції.

Згідно пункту 4 «Працівники» розділу IV Довідника типових професійно- кваліфікаційних характеристик основних посад працівників МВС України, затвердженого наказом МВС України від 24 березня 2006 року за №301, міліціонер виконує роботу, пов`язану з охороною громадського порядку та забезпеченням громадської безпеки, профілактикою правопорушень, охороною майна всіх форм власності тощо. При виконанні службових обов`язків дотримується законності, захищає права і свободи громадян незалежно від їх соціального статусу, расової та національної належності, громадянства, релігійних переконань, статі, політичних та інших переконань. У межах своїх можливостей вживає заходів щодо негайного надання медичної та іншої допомоги особам, які постраждали від правопорушень та нещасних випадків, взятим під варту, неповнолітнім, які залишилися без опіки, тощо. Зберігає табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, досконало володіє ними та застосовує їх згідно із чинним законодавством. Має право застосовувати до правопорушників заходи фізичного впливу, спеціальні засоби та зброю у випадках і порядку, передбачених чинним законодавством України. Повинен знати основи Конституції України; закони, постанови, розпорядження, укази, накази, статути, по регламентують організацію діяльності стройових підрозділів МВС України; основи правознавства; правові підстави та тактичні прийоми застосування фізичного впливу та спеціальних засобів під час затримання громадян і застосування до них заходів примусу.

Також відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції Закону України № 224-УІІ від 14 травня 2013 року) особи, уповноважені на виконання функцій держави є особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду інспектора сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, постійно здійснював функції представника державного озброєного органу виконавчої влади, тобто відповідно до ст. 18 КК України був службовою особою.

У свою чергу, у відповідь на рішення Президента України про відмову від підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом громадяни України, починаючи з 21 листопада 2013 року, у місті Києві на Майдані Незалежності розпочали проведення безстрокових заходів протесту проти цього рішення у формі зборів, мітингів, походів і демонстрацій на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, мета яких суперечила власним інтересам Президента України.

Право громадян на свободу мирних зібрань в Україні гарантується та захищене державою, яка зобов`язана забезпечити його ефективну реалізацію.

Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється актами національного та міжнародного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Верховною Радою України згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (надалі - Конвенція), гарантує кожній особі, серед інших прав і свобод, право на свободу зібрань та об`єднання.

Відповідно до ст. 11 Конвенції кожен має право на свободу мирних зібрань та на свободу об`єднання з іншими, включаючи право створювати профспілки і вступати до них для захисту своїх інтересів.

Здійснення прав на свободу зібрань та об`єднання не підлягає ніяким обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII, також визнається право на мирні збори. Згідно з положеннями вказаної статті користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров`я і моральності населення або захисту прав та свобод інших осіб.

У ст. 39 Конституції України вказано, що у державі встановлено реєстраційний, а не дозвільний порядок проведення зборів, походів, мітингів і демонстрацій, а їх проведення може бути обмежене лише за рішенням суду та виключно у випадках, безпосередньо визначених Конституцію України. Тимчасові обмеження права громадян на мирні збори можуть встановлюватися лише в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Відповідно до ст. 15 Конституції України суспільне життя в Україні ґрунтується на засадах політичної, економічної та ідеологічної багатоманітності. Жодна ідеологія не може визнаватися державою як обов`язкова. Держава гарантує свободу політичної діяльності, не забороненої Конституцією і законами України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зокрема, 29 грудня 2013 року на знак протесту проти жорстких дій влади та висловлення незгоди з діями та рішеннями вищих органів державної влади, місцевого самоврядування, окремих службових осіб і організацій, громадяни України, реалізуючи своє конституційне право, організували та провели демонстрації, шляхом руху транспортних засобів колоною по дорозі для автомобілів від вул. Хрещатик в м. Києві до резиденції «Межигір`я», яка розташована в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, де було організовано та проведено мітинг.

У відповідь на зазначені дії, в кінці грудня 2013 року (не пізніше 29 грудня 2013 року, більш точний час слідством не з`ясовано), невстановлені вищі посадові особи держави спільно з керівництвом ДАІ МВС України розробили злочинний план, спрямований на протидію організації та проведенню мітингів і демонстрацій, які проводились шляхом руху транспортних засобів в колонах.

Для реалізації злочинного плану невстановленими в ході розслідування особами, з числа співробітників ДАІ МВС України, розроблено «алгоритм дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно осіб, які порушили ПДР», який у подальшому керівництвом ДАІ України в ході проведення нарад доведено до відома підпорядкованих співробітників.

Так, відповідно до злочинного плану та розробленого алгоритму дій інспектори ДПС ДАІ ГУМВС України повинні складали рапорти про нібито невиконання учасниками руху автомобілів із символікою «Євромайдану» вимог працівників міліції щодо зупинки транспортних засобів.

У подальшому зазначені рапорти співробітників ДПС спрямовувалися до відповідних територіальних відділів ДПС за місцем реєстрації транспортних засобів, де уповноваженими службовими особами на їх підставі повинні були вживатися заходи, спрямовані на встановлення водія-порушника з метою складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).

Після складання протоколів, протоколи з іншими матеріалами направлялися до районних судів для їх розгляду та винесення постанов про притягнення осіб до адміністративної відповідальності і призначення найсуворішого виду адміністративного стягнення - позбавлення права керувати транспортним засобом.

Зазначені дії та рішення, у тому числі складання відповідних протоколів про вчинення учасниками руху автомобілів із символікою «Євромайдан» адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 КУпАП, були необхідними для залякування дійсних учасників акцій протесту та інших громадян, які мали намір приєднатися до руху «Автомайдан», і в такий спосіб примушування громадян відмовитись організовувати та проводити мітинги й демонстрації. Таким чином, вказані службові особи намагалися протиправно перешкодити організації та проведенню мітингів і демонстрацій у місті Києві та інших регіонах України на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України.

У свою чергу, ОСОБА_4 , будучи службовою особою та працівником міліції, використовуючи своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження, всупереч інтересам служби, вчинив незаконне перешкоджання організації та проведенню мітингів і демонстрацій за наступних обставин.

Так, у період часу з 29 грудня 2013 року по 03 січня 2014 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) з метою забезпечення незаконного перешкоджання організації та проведенню акцій протестів в м. Києві та інших регіонах України на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України шляхом складення відносно їх учасників протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 122-2 КУпАП та скерування матеріалів до суду, невстановлений співробітник ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві у приміщенні Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лобачевського, 23-а, передав інспектору сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 письмовий рапорт, складений інспектором ДПС 2 взводу роти СП полку ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_10 , про невиконання водієм транспортного засобу «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , вимоги працівника міліції про зупинку, поданої інспектором під час руху колони автомобілів із символікою «Євромайдан» по вул. Богатирській у м. Києві, що мало місце о 13 год 31 хв 29 грудня 2013 року та відповідний «Алгоритм дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно, осіб, які порушили ПДР».

На час отримання відповідного рапорту ОСОБА_10 та «Алгоритму проведення дій» ОСОБА_4 , будучи співробітником правоохоронного органу та мешканцем м. Києва, був обізнаний про те, що починаючи з 22 листопада 2013 року, на Майдані Незалежності в місті Києві та в цілому в країні розпочалися мітинги та демонстрації, а зазначення у рапорті, який надано йому для виконання, словосполучення «колона автомобілів з символікою «Євромайдан», вказує на те, що ОСОБА_4 було достовірно відомо, що він здійснює перевірку саме у відношенні учасника акцій протесту, кінцевою метою якої було складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, задля залякування учасників мітингів і демонстрацій та змушування їх відмовлятися у прийнятті участі в подібних акціях протесту за кермом власних автомобілів.

Надалі, у період часу з 03 січня 2014 року по 14 січня 2014 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , керуючись КУпАП та наданим йому «Алгоритмом дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно, осіб, які порушили ПДР», вживаючи заходи щодо встановлення особи-порушника, який 29 грудня 2013 року керував автомобілем «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , встановив, що власником зазначеного автомобіля є громадянка України - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно облікової картки приватного АМТ, яку станом на 03 січня 2014 року вже мав у розпорядженні ОСОБА_4 , не отримувала посвідчення водія.

У подальшому, під час телефонної розмови із ОСОБА_9 йому стало відомо, що остання не керувала і не могла керувати згаданим автомобілем, оскільки посвідчення водія не отримувала взагалі, а 29 грудня 2013 о 13 год 31 хв перебувала на робочому місці.

Однак, незважаючи на встановлені фактичні дані, 14 січня 2014 року, о 16 год 00 хв, знаходячись в приміщенні ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лобачевського, 23-а, інспектор сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне перешкоджання організації та проведенню мітингів і демонстрацій, з метою залякування учасників мітингів і демонстрацій та змушування їх відмовлятися у прийнятті участі в подібних акціях протесту в м. Києві та інших регіонах України на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України за кермом власних автомобілів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді можливого притягнення до адміністративної відповідальності невинуватої особи, і бажаючи їх настання, не встановивши хто саме перебував за кермом транспортного засобу, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 не керувала і не могла керувати автомобілем, свідомо, рукописним способом вніс до офіційного документу - протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626, завідомо неправдиві відомості щодо: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначивши прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_9 , число, місяць і рік її народження, громадянство, місце проживання, документ, що посвідчує особу; суті адміністративного правопорушення, вказавши дані щодо нібито порушення ОСОБА_9 вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, що виразилося у невиконанні останньою 29 грудня 2013 року о 13 год 31 хв по вул. Богатирській в м. Києві вимоги працівника ДАІ про зупинку транспортного засобу «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , під час руху в колоні автомобілів.

Після чого, ОСОБА_4 власноручно підписав зазначений протокол.

Надалі, за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, у період з 14 січня 2014 року по 15 січня 2014 року, адміністративні матеріали (матеріал про адміністративне правопорушення) за ст. 122-2 КУпАП стосовно ОСОБА_11 , у тому числі з доказом - протоколом про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626, направлені до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

Після надходження 15 січня 2014 року матеріалів про вчинення ОСОБА_9 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, до Дніпровського районного суду м. Києва, їм присвоєно реєстраційний № 755/1143/14-п та за результатом автоматизованого розподілу справ визначено для розгляду суддю ОСОБА_12 .

У подальшому, за результатами розгляду справи № 755/1143/14-п про адміністративне правопорушення та дослідження доказів, у тому числі протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626, суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_12 виніс постанову від 25 січня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та призначено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців.

Окрім того, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості, за наступних обставин.

Так,згідно з п. 2.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (у редакції, чинній станом на 29 грудня 2013 року), на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до ст. 122-2 КУпАП (у редакції, чинній станом на 14 січня 2014 року) невиконання водіями вимог працівника міліції, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу тягне за собою накладення штрафу від дев`яти до одинадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Згідно зі ст. 254 КУпАП (у редакції, чинній станом на 14 січня 2014 року) про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою, представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 2.1. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04 жовтня 2013 року N 950 (далі - Інструкція), складати протоколи про адміністративні правопорушення, отримувати пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків мають право працівники органів внутрішніх справ, які мають спеціальні звання.

Наказом начальника ГУ МВС України в м. Києві від 30 квітня 2013 року № 298 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Таким чином, станом на 14 січня 2014 року ОСОБА_4 був працівником органів внутрішніх справ, який мав спеціальне звання - старший лейтенант міліції і був уповноважений складати та підписувати протоколи про адміністративні правопорушення.

Окрім того, п. п. 3.5., 3.7., 3.9., 3.11., 3.12., 3.13., 3.14., 3.15. Інструкції передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом, на якому проставлено відповідні серія і номер. Усі реквізити протоколу заповнюються чорнилами чорного або синього кольору, крім гелевих, розбірливим почерком, державною мовою.

Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписано особою, стосовно якої його складено.

Протокол складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При складанні протоколу зазначаються: дата і місце його складення (число, місяць, рік, населений пункт, географічна точка); посада, спеціальне звання, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (зазначаються повністю (без скорочення) її прізвище, ім`я та по батькові; число, місяць і рік народження; місце народження; місце проживання; місце реєстрації; номер телефону; найменування підприємства, установи, організації, де працює (її посада) або навчається особа; документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі й назва ОВС, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток), дата видачі й найменування підприємства, установи, організації, що його видали); відомості щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності)); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); частина відповідної статті та стаття КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за таке правопорушення; прізвища, місця проживання свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ст. ст. 55,56,59,63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, у ньому робиться запис про це.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.

Особі, стосовно якої складається протокол, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу окремо, про що робиться запис у протоколі.

До протоколу долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи).

Окрім того, у відповідності до примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 3207-УІ від 07 квітня 2011 року), під офіційним документом, у статті 366 Кримінального кодексу України, слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно- правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Відповідно до ст. 251 КУпАП (у редакції, чинній станом на 14 січня 2014 року) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом.

У свою чергу, в період часу з 29 грудня 2013 року по 03 січня 2014 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) з метою забезпечення незаконного перешкоджання організації та проведенню акцій протестів у м. Києві та інших регіонах України на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України шляхом складення відносно їх учасників протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 122-2 КУпАП та скерування матеріалів до суду, невстановлений співробітник ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві у приміщенні Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лобачевського, 23-а, передав інспектору сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 письмовий рапорт, складений інспектором ДПС 2 взводу роти СП полку ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_10 , про невиконання водієм транспортного засобу «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , вимоги працівника міліції про зупинку, поданої інспектором під час руху колони автомобілів з символікою «Євромайдан» по вул. Богатирській у м. Києві, що мало місце о 13 год 31 хв 29 грудня 2013 року та відповідний «Алгоритм дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно, осіб, які порушили ПДР».

На час отримання відповідного рапорту ОСОБА_10 та «Алгоритму проведення дій» ОСОБА_4 , будучи співробітником правоохоронного органу та мешканцем м. Києва, був обізнаний про те, що починаючи з 22 листопада 2013 року, на Майдані Незалежності в місті Києві та в цілому в країні розпочалися мітинги та демонстрації, а зазначення у рапорті, який надано йому для виконання, словосполучення «колона автомобілів із символікою «Євромайдан», вказує на те, що ОСОБА_4 було достовірно відомо, що він здійснює перевірку саме у відношенні учасника акцій протесту, кінцевою метою якої було складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, задля залякування учасників мітингів і демонстрацій та змушування їх відмовлятися у прийнятті участі в подібних акціях протесту за кермом власних автомобілів.

Надалі, у період часу з 03 січня 2014 року по 14 січня 2014 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , керуючись КУпАП та наданим йому «Алгоритмом дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно, осіб, які порушили ПДР», вживаючи заходи щодо встановлення особи-порушника, який 29 грудня 2013 року керував автомобілем «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , встановив, що власником зазначеного автомобіля є громадянка України - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно облікової картки приватного AMT, яку станом на 03 січня 2014 року вже мав у розпорядженні ОСОБА_4 , не отримувала посвідчення водія.

У подальшому, під час телефонної розмови із ОСОБА_9 йому стало відомо, що остання не керувала і не могла керувати згаданим автомобілем, оскільки посвідчення водія не отримувала взагалі, а 29 грудня 2013 року о 13 год 31 хв перебувала на робочому місці.

Однак, незважаючи на встановлені фактичні дані, 14 січня 2014 року, о 16 год 00 хв, знаходячись у приміщенні В ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лобачевського, 23-а, інспектор сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 , являючись службовою особою, діючи з прямим умислом, направленим на внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, з метою залякування учасників мітингів і демонстрацій та змушування їх відмовлятися у прийнятті участі в подібних акціях протесту в м. Києві та інших регіонах України на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України за кермом власних автомобілів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді можливого притягнення до адміністративної відповідальності невинуватої особи, і бажаючи їх настання, не встановивши хто саме перебував за кермом транспортного засобу, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 не керувала і не могла керувати автомобілем, свідомо, рукописним способом вніс до офіційного документу - протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626, завідомо неправдиві відомості щодо: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначивши прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_9 , число, місяць і рік її народження, громадянство, місце проживання, документ, що посвідчує особу; суті адміністративного правопорушення, вказавши дані щодо нібито порушення ОСОБА_9 вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, що виразилося у невиконанні останньою 29 грудня 2013 року о 13 год 31 хв по вул. Богатирській в м. Києві вимоги працівника ДАІ про зупинку транспортного засобу «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , під час руху в колоні автомобілів.

Після чого, ОСОБА_4 власноручно підписав зазначений протокол.

Надалі, за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, у період з 14 січня 2014 року по 15 січня 2014 року, адміністративні матеріали (матеріал про адміністративне правопорушення) за ст. 122-2 КУпАП стосовно ОСОБА_11 , у тому числі з доказом - протоколом про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626, направлені до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

Після надходження 15 січня 2014 року матеріалів про вчинення ОСОБА_9 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, до Дніпровського районного суду м. Києва, їм присвоєно реєстраційний № 755/1143/14-п та за результатом автоматизованого розподілу справ визначено для розгляду суддю ОСОБА_12 .

У подальшому, за результатами розгляду справи № 755/1143/14-п про адміністративне правопорушення та дослідження доказів, у тому числі протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626, суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_12 виніс постанову від 25 січня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та призначено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, а саме в незаконному перешкоджанні організації та проведенню мітингів і демонстрацій, вчиненому службовою особою та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (у редакції Закону № 3207-VІ від 07 квітня 2011 року), а саме у внесенні службовою особою до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей, вчиненому за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 в суді вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, наполягав на своєму виправданні. Так, обвинувачений пояснив суду, що на момент подій інкримінованих йому кримінальних правопорушень працював інспектором сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, мав звання старшого лейтенанта. До його обов`язків відносились: організація дорожнього руху, складання протоколів за порушення ПДР, підкріплення патрулів на території Гідропарку, супроводження колон снігоочисних машин. У випадку виявлення порушення ПДР складав протокол про адміністративне правопорушення. До інкримінованих йому подій ним не складались протоколи про адміністративне правопорушення на підставі рапортів. В січні 2014 року склав приблизно 5-6 протоколів відносно осіб за вчинення ними правопорушень, передбачених ст. 122-2 КУпАП. Відносно осіб, які слідували до резиденції президента, ним не складались протоколи про адміністративне правопорушення. Протокол складався на підставі рапорту іншого співробітника міліції та тих дій, які були ним виконані. Так, відділ розшуку надавав їм інформацію про власника транспортного засобу, його місце проживання. В рапорті зазначалось про незупинку транспортного засобу на вимогу співробітників ДАІ по вул. Богатирській. Також ним було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, відносно ОСОБА_9 . Підставою для складання вказаного протоколу був рапорт співробітника ДАІ про те, що водій автомобіля не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу. Для з`ясування всіх обставин справи він запрошував ОСОБА_9 , яка була власником транспортного засобу, до відділку ДАІ, однак остання так і не з`явилась. Сповіщення про виклик до відділку підписував його керівник ОСОБА_13 , ним також визначалась дата явки. На момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у нього було достатньо даних того, що ОСОБА_9 може бути причетна до вчинення правопорушення. Жодного тиску керівництво на нього не здійснювало, про те чи звітували до ВДАІ м. Києва з інформацією про кількість протоколів про адміністративне правопорушення, складених за ст. 122-2 КУпАП, йому не відомо. Крім того, обвинувачений зауважив, що йому невідомо чи проводились відповідні наради в ДАІ м. Києва з приводу «автомайдану». З приводу рапорту також пояснив, що йому невідомо, яким чином вони надходили до відділу ДАІ. Однак підстав недовіряти інформації, яка містилась у рапорті, він не мав. Вжив усі заходи, які вважав за необхідне, для встановлення обставин правопорушення: викликав особу до відділку, здійснив виїзд з напарником за місцем її реєстрації. Зазначив, що немав доступу до баз даних, тому звернувся за допомогою до своїх співробітників. Чи повідомляла ОСОБА_9 в телефонній розмові, що не керувала транспортним засобом, не пам`ятає, у зв`язку із спливом часу. На той час як пам`ятка існував «Алгоритм дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно осіб, які порушили ПДР», в якому були зазначені загальні дії по складанню протоколів, коли саме він з`явився, не пам`ятає.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді дала показання, що була власником автомобіля «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , посвідчення водія ніколи не отримувала, автомобілем користувався або її чоловік, або зять. Памятає, що в період подій, які розгортались на Майдані, їй зателефонувала її матір та повідомила, що її розшукують з міліції, погрожують, за те, що вона приймала участь в «Автомайдані». Мати передала слухавку одному з міліціонерів, це був ОСОБА_14 , вони з ним поспілкувались, в ході розмови він повідомив, що їй надійде повістка для явки для допиту, що вона має з`явитись, повідомив, що надійшов протокол за її участь в «автомайдані». Вона повідомила, що автомобілем не керувала, що не має посвідчення водія та немає змоги з`явитись, на що ОСОБА_14 їй сказав, що це не обов`язково, оскільки справа і так буде передана до суду. Однак ні вона, ні її чоловік участь в таких заходах не приймали, в тому числі 29 грудня 2013 року в автопробігу до резиденції президента, на той період її донька з маленькою онучкою знаходились у дитячій лікарні, що по вул. Богатирській, чоловік майже щодня їздив до них, відвозив передачі. Можливо таким чином і потрапив до колони. Того дня, вона знаходилась на роботі. Чоловік їй не розповідав, що зупинявся працівниками ДАІ по дорозі. Протокол про адміністративне правопорушеня було складено на її імя, оскільки автомобіль був на неї зареєстрований. До відділку ДАІ за викликом вона не з`явилась. У подальшому їй надійшла повістка з суду, однак через сімейні обставини вона до суду не з`явилась. Через деякий час отримала постанову суду про позбавлення пава керування транспортними засобами, яку вона не оскаржувала, оскільки юристи, до яких вона звернулась за допомогою, пояснювали, що в цьому немає сенсу.

На доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України, стороною обвинувачення було надано та досліджено безпосередньо судом наступні докази.

Свідок ОСОБА_15 в суді дав показання, що є чоловіком потерпілої ОСОБА_9 , яка ніколи не отримувала посвідчення водія та не вміє керувати транспортним засобом. В сім`ї вони мали один автомобіль марки «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , який був зареєстрований на дружину. На момент подій на Майдані він майже кожного дня на автомобілі їздив до доньки з онучкою до лікарні, що по вул. Богатирській. 29 грудня 2013 року його дружина була на роботі, як він пам`ятає, то того дня він точно проїздив стаціонарний пост ДАІ по вул. Богатирській, однак не зупинявся працівниками ДАІ. Символіки «Євромайдану», «Автомайдану» не мав, участь в автопробігу не приймав. На той час дружина була зареєстрована за іншою адресою, на яку їй надійшла повістка в суд. Вони з дружиною намагались дізнатись, що їм роботи, одна їм пояснили, що немає сенсу щось робити, оскільки все рівно буде «вирок». Пізніше дружині прийшло повідомлення з суду, що вона позбавлена прав керування транспортними засобами. Також зі слів дружини йому відомо, що вона спілкувалась з працівником ДАІ по телефону.

Свідок ОСОБА_16 в суді дав показання, що на момент інкримінованих обвинуваченому дій займав посаду начальника ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, у його відділку працював ОСОБА_4 . Його безпосереднім керівником був начальник Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_17 . Начальником ДАІ у м. Києві був на той час Курінний. Його підлеглими складались протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, на підставі відповідних рапортів інспекторів ДПС, зміст яких він не пам`ятає. Були випадки, коли ці рапорти передавали нарочно, закріплювались якимось супровідним листом. Також пам`ятає, що були роздруківки з камер відеоспостереження, які несли інформацію про транспортний засіб. На рапортах, які до нього надходили, він писав резолюцію «прошу провести перевірку». Коли рапорти були складені більш-менш нормально, в них було зазначено транспортний засіб, номери, дані водія або власника, то відділком проводилась перевірка і складався протокол про адміністративне правопорушення. Також через адмінпрактику перевіряли, хто був за кермом транспортного засобу. За місцем проживання власника автомобіля направлявся виклик про необхідність явки. Для виконання рапорту чи його списання вони мали 8-10 днів. Майже завжди складався протокол на власника автомобіля. У подальшому, коли така особа в суді пояснювала, що не керувала автомобілем, автомобіль їй не належить, суд приймав законне рішення. На той час вони діяли чітко з дотриманням всіх вимог закону. Щодо використання «Алгоритму дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно осіб, які порушили ПДР», пояснив, що необхідності користуватись ним не було. На той час обвинувачений займав посаду старшого інспектора з організації дорожнього руху, мав право складати протоколи про адміністративні правопорушення, працював з базами «Автомобіль розшук», «Адміністративна практика». З приводу складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 пояснив, що обставин цього не пам`ятає, також не пам`ятає чи викликалась вона до відділку ДАІ, однак оскільки всі викликались, то вона скоріше за все також. Оглянувши в судовому засіданні а. с. 86 том № 6, пояснив, що саме його підпис знаходиться у повідомленні на ім`я ОСОБА_9 . З приводу існування вимоги керівництва щодо складання по всім рапортам протоколів про адміністративні правопорушення, повідомив, що такого не було, дійсно проводились наради, однак вони стосувались різних напрямків роботи та чи обговорювались на зборах питання «автомайдану» не пам`ятає. Ним точно не давались вказівки ОСОБА_4 щодо обов`язкового складання протоколів про адміністративне правопорушення на підставі рапортів. Крім того зазначив, що ОСОБА_4 мав право складати протокол на власника транспортного засобу. Якщо особа у подальшому доказувала, що вона не перебувала за кермом, то протокол складали на водія. Ніхто ні на кого не тиснув і вказівок не отримував.

Свідок ОСОБА_18 в суді дав показання, що на момент інкримінованих ОСОБА_4 дій обіймав посаду заступника начальника ВДПС УДАІ у м. Києві, його безпосереднім керівником був Курінний. До його обов`язків відносилась організація несення служби нарядами ДПС, розгляд звернень громадян щодо неправомірних дій співробітників, аналіз роботи. З приводу « ОСОБА_19 дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно осіб, які порушили ПДР» пояснив, що вказаний документ раніше не бачив, пояснив, що інспектори у своїй діяльності користувались відповідними Інструкціями. Цей документ стосується здебільшого діяльності співробітників, які займаються адміністративною практикою. За порушення такого «Алгоритму» співробітника неможливо притягнути до відповідальності. На той період проводились наради з керівниками відділів ДАІ, чи обговорювались на таких нарадах питання щодо «автомайдану» не пам`ятає, жодних списків щодо автомобілів, водіїв яких «потрібно» було приягнути до адміністративної відповідальності не було. Памятає, що йому працівник керівництва ДАІ підзвозив близько 100 рапортів без супровідного листа (перед цим йому телефонували), по вказаним рапортам необхідно було провести перевірку, на предмет реєстрації транспортного засобу, щоб потім передати його по територіальності через відділ адміністративної практики. Вказані рапорти мали багато порушень Інструкції, робились однією особою, були надруковані. Так одна особа підписувала приблизно по 10 рапортів, хоча вони стосувались різних автомобілів, різних водіїв, різного часу. Жодних вказівок на обов`язковість складення протоколів по таким рапортам йому не надходило, він мав розподілити їх по районам. Вказані рапорти ним були спалені на подвір`ї.

Свідок ОСОБА_20 в суді дав показання, що в період часу 2013-2014 роки працював на посад старшого інспектора в полку ДПС ДАІ, у відділі адміністративної практики. До його обов`язків належало складання протоколів про адміністративні правопорушення та їх направлення для подальшого розгляду. Зокрема, складались протоколи за не зупинку транспортного засобу на вимогу працівника ДАІ, в таких випадках у разі не зупинки автомобіля, його переслідували та зупиняли шляхом блокування, оскільки працівник міліції мав здійснити всі заходи для зупинення такої особи та складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення. У випадку відмови від отримання протоколу про адміністративне правопорушення, запрошувались свідки для цієї процедури. Всі матеріали оформлювались на місці та у подальшому направлялись до розгляду. Складання протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності особи заборонено КУпАП, подібні протоколи ним не складались, однак скеровувались за належністю. Якщо автомобіль не вдавалось зупинити, то намагались викликати власника транспортного засобу для з`ясування обставин. Для встановлення власника автомобіля користувались базою даних «АІС». Жодних вказівок з приводу «Автомайдану» його відділу не надавалось. Щодо обставин складання ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_21 в суді дала показання, що є головою, менеджером ГО «Автомайдан». 30 листопада 2013 року після розгону мирної акції на Майдані, було вирішено використати автомобілі, як засіб мирного протесту. В мережі фейсбук було опубліковано повідомлення для водіїв про зустріч біля пам`ятника засновникам Києва. На той час на зустріч під`їхало більше 100 автомобілів і автоколоною вони поїхали містом до урядового кварталу. Так, в перший день і було засновано рух «Автомайдан». Щовечера учасники збирались на Європейській площі. Всередині грудня 2013 року було прийнято рішення про проведення мирної акції протесту 29 грудня - автопробігу до Межигір`я. За тиждень до цієї події повідомили про це зі сцени, в ЗМІ. 29 грудня 2013 року на Європейській площі зібралось близько 4 000 автомобілів, були також присутні начальник ДАІ м. Києва Курінний, інші співробітники ДАІ. З водіями було проведено інструктаж, стосовно того, що рухатись необхідно у колоні, з увімкненим аварійним освітленням і лише у правій смузі руху. Пробіг розпочався приблизно о 13 год. Під час руху автомобілі були прикрашені символікою Євросоюзу та України, проїздили пости ДПС, в тому числі і на вул. Богатирській, однак працівники ДАІ жодних дій по зупинці колони не вчиняли. Через деякий час стало відомо, що на учасників пробігу складають протоколи про адміністративне правопорушення, також протоколи складали на осіб, які не приймали участь в акції. Судами масово позбавлялись водії права керування транспортними засобами, навіть ті особи, які не приймали участь в акції протесту, власники транспортних засобів. Крім того, в мережу інтернет потрапили списки учасників акції із їх особистими даними, у тому числі про автомобілі, після чого близько 40 автомобілів було спалено.

Під час судового розгляду прокурор відмовився від допиту інших свідків.

На доведення своєї позиції сторона обвинувачення надала суду наступні письмові докази, документи, відеозаписи, які були безпосередньо досліджені судом в ході судового розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ст. ст. 358, 359 КПК України (виклад здійснено в порядку, в якому вони долучались стороною обвинувачення):

Ряд процесуальних документів, витяги з Єдиного реєстру досудового розслідування, постанови про створення групи слідчих, прокурорів у кримінальному провадженні, про об`єднання та виділення матеріалів кримінального провадження, які підтверджують законність прийнятих процесуальних рішень та дій у кримінальному провадженні.

Копія постової відомості розтановки нарядів дорожньо-патрульної служби за станом на 29 грудня 2013 року ( а.с. 9 т.№5);

Копія схеми стаціонарного поста №501 по вул. Богатирській у м. Києві (а.с. 10 т.№5);

Копія «Алгоритму дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно осіб, які порушили ПДР» (а.с. 22-23 т.№5), яким передбачено механізм підготовки та оформлення матеріалів про притягнення особи до відповідальності за невиконання вимоги про зупинку, який включає в себе виїзд за місцем проживання особи, надіслання повідомлення про явку до ВДАІ;

Копія протоколу огляду документу від 29 лютого 2016 року, а саме Інтернет сторінок з додатком до нього у виді DVD-R-диску (переглянутим в ході судового розгляду), на якому містяться копії записів з Youtube щодо автопробігу до «Межигір`я» 29 грудня 2013 року ( а.с. 112-125 т.№5);

Копія протоколу огляду документів від 05 серпня 2016 року, з додатком до нього у виді DVD-RV-диску (переглянутим в ході судового розгляду), на якому містяться відеозаписи щодо автопробігу до «Межигір`я» 29 грудня 2013 року (а.с. 131-137 т.№5);

Копія протоколу огляду документів від 24 листопада 2016 року з додатком до нього у виді DVD-RV-диску (переглянутим в ході судового розгляду), на якому містяться відеозаписи щодо автопробігу до «Межигір`я» 29 грудня 2013 року (а.с. 141-147 т.№5);

Копія протоколу огляду відеозапису від 25 лютого 2016 року, з додатком до нього у виді DVD-RV-диску (переглянутим в ході судового розгляду), на якому містяться відеозаписи щодо автопробігу до «Межигір`я» 29 грудня 2013 року ( а.с. 150-162 т.№5);

Копія протоколу огляду від 08 квітня 2014 року, згідно якого слідчим оглянуто зошит для записів оперативного чергового чергової частини полку УДАІ ГУ МВС України в м.Києві (а.с. 163-158 т.№5), відповідно до якого за період часу - 29 грудня 2013 року відсутня інформація щодо порушення правил дорожнього руху та не зупинку водіями на вимогу інспекторів, зокрема, відсутня інформація щодо автомобіля «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , власником якого була потерпіла ОСОБА_9 .

Висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 10 лютого 2015 року №1649/1650/15-32 (а.с. 26-33 т.№6), відповідно до якого:

1. Підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Підпис посадової особи, яка склала протокол» у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626 від 14.01.2014, який складено інспектором ВДАІ ОСОБА_4 відносно ОСОБА_9 щодо невиконання вимоги про зупинку водієм автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів.

2. Рукописні записи у графах, призначених для заповнення посадовою особою, у протоколі про адміністративне правопорушення АА2 № 906626 від 14.01.2014, який складено інспектором ВДАІ ОСОБА_4 відносно ОСОБА_9 щодо невиконання вимоги про зупинку водієм автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , виконані ОСОБА_4 .

3. Підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Підпис посадової особи, яка склала протокол» у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626 від 14.01.2014, який складено інспектором ВДАІ ОСОБА_4 відносно ОСОБА_9 щодо невиконання вимоги про зупинку водієм автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , виконано ОСОБА_4 .

Протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 №906626 від 14 січня 2014 року (а.с. 34 т.№6), складений відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, проживаючої у АДРЕСА_2 , за порушення останньою п. 2.4 ПДР, а саме невиконання вимоги працівника ДАІ про зупинку під час руху 29 грудня 2013 року о 13 год. 31 хв. по вул. Богатирській у м. Києві, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП.

Копію справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 за ст. 122-2 КУпАП (а.с. 74-113 т.№6), яка містить наступні документи:

копію протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 №906626 від 14 січня 2014 року,

копію роздруківки фото з бази «Відеоконтроль» Центральний сервер, на якому зафіксовано задню частину автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 , та зазначено час перетину посту по вул. Богатирській у м. Києві, зокрема, за 29 грудня 2013 року;

копію рапорту інспектора ДПС ДАІ ГУ МАС України у м. Києві ОСОБА_10 від 29 грудня 2013 року, за змістом якого 29 грудня 2013 року під час несення служби згідно дислокації на СП-301 по вул. Богатирській, 32 в м. Києві, приблизно о 13 год. 31 хв. колона автомобілів з символікою «Євромайдана», з метою припинення порушення ПДР в частині невиконання водіями вимог п. 32.1 ПДР, за допомогою свистка та жезла було надано вимогу про зупинку водієві автомобіля «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , який вказану вимогу не виконав та продовжив рух. Зазначена інформація у телефонному режимі була негайно передана до чергової частини полку ДПС ДАІ м. Києва для подальшого орієнтування нарядів;

копію рапорту начальника відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_16 , за змістом якого до відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві надійшли матеріали щодо масових грубих порушень правил дорожнього руху водіями 29 грудня 2013 року, які керували транспортними засобами по вул. Богатирській та по Столичному шосе в м. Києві;

копія сповіщення ОСОБА_9 (направленого за адресою АДРЕСА_2 ) від 06 січня 2014 року за № 48/74 за підписом начальника ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України ОСОБА_16 про запрошення до ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України за адресою: м. Київ, вул. Лобачевського, 23А, каб. 5, на 09 січня 2014 року на 14.00, у зв`язку з перевіркою матеріалів про адміністративне правопорушення, яке мало місце 29 грудня 2013 року по вул. Богатирській, 32 у м. Києві за участю автомобіля «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 ;

копію повідомлення ОСОБА_9 (направленого за адресою АДРЕСА_2 ) за підписом начальника ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України ОСОБА_16 від 09 січня 2014 року за № 48/158 про запрошення до відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лобачевського, 23А, каб. 5, на 14 січня 2014 року на 14.00, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, який неможливо було скласти на місці вчинення правопорушення, а його складання є обов`язковим, та для тимчасового вилучення посвідчення водія;

копію реєстру рекомендованої пошти з фіскальними чеками;

копію рапорту інспектора сектору ОДР ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 03 січня 2014 року, за змістом якого ним в ході відпрацювання матеріалів по встановленню особи, яка 29 грудня 2013 року о 13 год. 31 хв. по вул. Богатирській, 32 у м. Києві, СП-501 керувала автомобілем «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , та не виконала вимогу інспектора полку ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві про зупинку транспортного засобу, було встановлено, що вказаний автомобіль зареєстрований на ОСОБА_9 , яка проживає у АДРЕСА_2 , не відповідає на неодноразові дзвінки;

копію рапорту інспектора сектору ОДР ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 06 січня 2024 року, за змістом якого під час відпрацювання місця проживання ОСОБА_9 - АДРЕСА_2 , двері квартири відчинила мати особи - ОСОБА_22 , яка повідомила, що донька проживає в Оболонському районі м. Києва, точна адреса їй не відома, відмовилась надати номер мобільного телефону доньки, самостійно зателефонувала зі свого телефона доньці та передала йому трубку для розмови. Під час розмови ОСОБА_9 підтвердила, що є власницею автомобіля «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , відмовилась давати будь-які пояснення, повідомила, що буде працювати всю неділю та можливо зявиться до відділу ДАІ на наступному тижні, відмовилась надавати номер контактного телефону та адресу. 06 січня 2013 року ОСОБА_9 було направлено повідомлення на 09 січня 2014 року на 14.00;

копію рапорту інспектора сектору ОДР ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 09 січня 2014 року, за змістом якого ОСОБА_9 не з`явилась до відділу ДАІ Дніпровського РУ, 09 січня 2014 року їй було направлено повторне повідомлення на 14 січня 2014 року на 14.00;

копію рапорту інспектора сектору ОДР ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 14 січня 2024 року, за змістом якого ОСОБА_9 не з`яивлась до відділу ДАІ Дніпровського РУ, 14 січня 2013 року відносно неї було складено протокол за ст. 122-2 КУпАП у присутності понятих та направлено до Дніпровського районного суду м. Києва;

копію облікової картки приватного АМТ, яка містить інформацію про те, що за ОСОБА_9 зареєстровано транспортний засіб «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , у графі посвідчення водія особи -відсутня інформація;

копію роздруківки результату пошуку транспортних засобів, за змістом якої ОСОБА_9 є власницею автомобіля «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 ;

копію роздруківки результатів пошуку виявлених та зареєстрованих порушень, згідно якої за транспортним засобом «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , рахуються порушення ПДР допущені ОСОБА_23 та ОСОБА_15 ;

копію повістки про виклик ОСОБА_9 на 25 січня 2014 року на 09.30 до Дніпровського районного суду м. Києва по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП;

копію реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 17 січня 2014 року;

копію постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2014 року, якою ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122- 2 КУпАП, а саме у тому, що вона 29 грудня 2013 року о 13 год. 31 хв. на вул. Богатирській в м. Києві, в напрямку м. Вишгород, керуючи автомобілем «Шевролет Лачетті», д.н.з НОМЕР_1 , та рухаючись в колоні автомобілів, не виконала вимогу працівників ДАІ про зупинку, таким чином порушила п. 2.4 Правил дорожнього руху. ОСОБА_9 піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців;

копії супровідних листів про направлення постанови суду на виконання до ВДАІ у Дніпровському районі м. Києва, ДПІ у Дніпровському районі м. Києва;

копію постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2014 року, згідно якої ОСОБА_9 звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП на підставі Закону України « Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність деяких законів України».

Копія протоколу огляду документів від 09 липня 2018 року, згідно якого слідчим було оглянуто вилучені на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова оригінали матеріалів справ про адміністративні правопорушення, які розглянуті Дніпровським районним судом м. Києва, серед яких справа відносно ОСОБА_9 №755/1143/14-п, з копією протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 124-153 т.№6);

Копія наказу про затвердження положень про підрозділи Державної автомобільної інспекції в м.Києві від 17 травня 2008 року №82 ( а.с. 5 т.№7);

Копія положення про управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в м.Києві від 17 травня 2008 року №82 ( а.с. 7-18, 19-26, т.№7);

Матеріали, які характеризують особу ОСОБА_4 та стосуються його служби, а саме: службову характеристику на інспектора сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ Дніпровського ГУ ГУМВС України в м.Києві ст. лейтенанта ОСОБА_4 від 21 березня 2014 року (а.с. 29 судовий т.№7);копію функціональних обов`язків ОСОБА_4 (на а.с. 32-33 т.№7); копію послужного списку ОСОБА_4 (а.с. 33- 38, т.№7); копії витягів з наказів відносно ОСОБА_4 (а.с. 39, 40 т.№7);

Відповідь на запит слідчого з Головного сервісного центру МВС від 26 квітня 2021 року про відсутність інформації про видачу посвідчень водія на імя ОСОБА_9 (а.с. 23, т.№8);

Протокол огляду оптичного носія DVD-R диску, вилученого 03 квітня 2017 року, під час отримання тимчасового доступу до речей і документів на підставі ухвали слідчого судді, які перебувають у володінні ПрАТ «Київстар» (а.с.48-53, т.№8), згідно якого встановлено, що 10 січня 2014 року о 10 год. 30 хв. 41 сек. ОСОБА_4 , перебуваючи у зоні дії базової станції мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» (м. Київ, вул. Червоногвардійська, 20А), за допомогою мобільного номеру телефону, який перебував в його користуванні здійснив вихідний телефонний дзвінок на міський номер телефону НОМЕР_2 , який встановлено за місцем реєстрації ОСОБА_9 , тривалість розмови склала 44 секунди. 21 січня 2014 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у зоні дії базової станції мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» (м. Київ, вул. Червоногвардійська, 20А), за допомогою мобільного номеру телефону, який перебував в його користуванні прийняв вхідний телефонний дзвінок на міський номер телефону НОМЕР_3 , який встановлено за адресою місця фактичного проживання потерпілої ОСОБА_9 , тривалість розмови склала 11 секунд. 21 січня 2014 року о 16 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у зоні дії базової станції мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» (м. Київ, вул. Сергієнка, 18), за допомогою мобільного номеру телефону, який перебував в його користуванні прийняв вхідний телефонний дзвінок на міський номер телефону НОМЕР_3 , який встановлено за адресою місця фактичного проживання потерпілої ОСОБА_9 , тривалість розмови склала 234 секунд;

Протокол огляду оптичного носія DVD-R диску, вилученого 09 серпня 2017 року, під час отримання тимчасового доступу до речей і документів на підставі ухвали слідчого судді, які перебувають у володінні ТОВ «лайфселл» (а.с. 68-74 т.№8), згідно якого встановлено, що у період часу:

з 10 год. 36 хв. до 14 год. 52 хв. 29 грудня 2013 року ОСОБА_9 знаходилась у зоні дії базової станції ТОВ «лайфселл» (м. Київ, просп.. 40-річчя жовтня), яка знаходиться від вулиці Богатирської на відстані приблизно 19 км.;

о 15 год. 59 хв. 29 грудня 2013 року ОСОБА_9 знаходилась у зоні дії базової станції ТОВ «лайфселл», розташованої у м. Києві, вул. Горького, 180, яка знаходиться від вулиці Богатирської на відстані приблизно 19-20 км.;

о 17 год. 43 хв. 29 грудня 2013 року ОСОБА_9 знаходилась у зоні дії базової станції ТОВ «лайфселл», розташованої у м. Києві, вул. Тарасової, 5, яка знаходиться від вулиці Богатирської на відстані приблизно 12-13 км.;

Висновок судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/114-21/12043-ПЧ від 10 серпня 2021 року (а.с. 121-131 т.№8), згідно якого:

1.Дати відповідь на питання: «ким, ОСОБА_24 , чи іншою особою виконаний підпис, що міститься в графі «підпис», навпроти анкетних даних свідка № 1 у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626» - не виявляється можливим з причин зазначених у дослідницькій частині висновку.

2. Підпис від імені ОСОБА_25 , що міститься в графі «підпис», навпроти анкетних даних свідка № 2 в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626 - виконаний ОСОБА_25 .

При вирішенні питання про належність та допустимість доказів у даному кримінальному провадженні суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зокрема, згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 1 ст. 86 КК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими та жодної із передбачених КПК України обставин для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено, як і істотних порушень прав і свобод обвинуваченої, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування.

Оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, а саме в незаконному перешкоджанні організації та проведенню мітингів і демонстрацій, вчиненому службовою особою за наступних обставин, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (у редакції Закону № 3207-VІ від 07 квітня 2011 року), а саме у внесенні службовою особою до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей.

Невизнання обвинуваченим своєї вини, його показання надані в ході допиту в якості обвинуваченого, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою, працівником міліції, використовуючи своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження, вчинив незаконне перешкоджання організації та проведенню мітингів і демонстрацій.

Суд наголошує на тому, що Конституцією України громадянам України гарантовані такі права, свободи та обов`язки людини і громадянина:

Стаття 3 Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 39. Громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Право громадян на свободу мирних зібрань в Україні гарантується та захищене державою, яка зобов`язана забезпечити його ефективну реалізацію. Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється актами національного та міжнародного законодавства.

ОСОБА_4 , був обізнаним в тому, що з 22 листопада 2013 року, на Майдані Незалежності в місті Києві та в цілому в країні розпочалися мітинги та демонстрації, зазначене у рапорті інспектора ДПС, який надійшов йому на перевірку, словосполучення «колона автомобілів з символікою «Євромайдан» вказувало на те, що інформація в ньому стосувалась саме учасника акції протесту, а тому достовірно знав, що здійснює перевірку саме у відношенні учасника акцій протесту, метою якої було складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, а саме не зупинки на вимогу співробітника ДАІ, а саме задля залякування учасників мітингів і демонстрацій та змушування їх відмовлятися у прийнятті участі в подібних акціях протесту за кермом власних автомобілів у подальшому. Це підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами у їх сукупності.

Так про масові переслідування учасників автопробігу, шляхом складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП, а саме за не зупинку транспортного засобу на вимогу працівника ДАІ, з подальшим направленням вказаних протоколів до розгляду до судів, у своїх показаннях зазначила свідок ОСОБА_21 . Про це свідчать і наявні в матеріалах судового провадження долучені стороною обвинувачення документи.

Оглянутими в судовому засіданнями відеозаписами, якими було зафіксовано автопробіг 29 грудня 2013 року до «Межигір`я», підтверджується той факт, що спроб зупинок транспортних засобів співробітниками ДАІ не здійснювалось.

Крім того, згідно дослідженого в ході судового розгляду «Зошиту оперативного чергового» чергової частини полку УДАІ м. Києва вбачається, що в період 29 грудня 2013 року жодна інформація про не зупинку транспортних засобів на вимогу працівників ДАІ не реєструвалась, зокрема і щодо автомобіля, власником якого була ОСОБА_9 .

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_18 в ході допиту поянили, що подібні рапорти про не зупинку транспортних засобів передавались нарочно.

У подальшому в період часу з 03 січня 2014 року по 14 січня 2014 року ОСОБА_4 , встановив, що власником автомобіля «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , про який йшла мова у рапорті інспектора ДПС, є ОСОБА_9 .

При цьому, дії ОСОБА_4 під час проведення перевірки рапорту та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в повній мірі відповідали положенням розробленого «Алгоритму дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно, осіб, які порушили ПДР», в тому числі, що стосувалось відвідування міць проживання осіб - власників транспортних засобів, щодо яких було складено рапорти, направлення повідомлення про запрошення до відділу ДАІ, здійснення інших дій.

Будучи обізнаним, після розмови з ОСОБА_9 по телефону, що остання не керувала вказаним автомобілем, не отримувала посвідчення водія, на момент інкримінованих їй дій перебувала на робочому місці, незважаючи на встановлені дані, 14 січня 2013 року о 16 год 00 хв, знаходячись в приміщенні ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лобачевського, 23-а, будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне перешкоджання організації та проведенню мітингів і демонстрацій, з метою залякування учасників мітингів і демонстрацій та змушування їх відмовлятися у прийнятті участі в подібних акціях протесту в м. Києві та інших регіонах України на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України за кермом власних автомобілів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді можливого притягнення до адміністративної відповідальності невинуватої особи, і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 рукописним способом вніс до офіційного документу - протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626, завідомо неправдиві відомості щодо: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначивши прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_9 , число, місяць і рік її народження, громадянство, місце проживання, документ, що посвідчує особу; суті адміністративного правопорушення, вказавши дані щодо нібито порушення ОСОБА_9 вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, що виразилося у невиконанні останньою 29 грудня 2013 року о 13 год 31 хв по вул. Богатирській в м. Києві вимоги працівника ДАІ про зупинку транспортного засобу «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , під час руху в колоні автомобілів.

Висновком експерта за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи підтверджується той факт, що рукописні записи у графах протоколу про адміністративне правопорушення були здійснені ОСОБА_4 .

Відповідно до досліджених в ході судового розгляду доказів сторони обвинувачення, на момент складання вище вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 достовірно було відомо, що ОСОБА_9 не отримувала посвідчення водія, що підтверджується дослідженою обліковою карткою приватного АМТ, яка була в розпорядженні ОСОБА_4 станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи наявна роздруківка результатів пошуку виявлених та зареєстрованих порушень, згідно якої за транспортним засобом «Шевролет», д.н.з НОМЕР_1 , рахувались порушення ПДР за іншими особами, не за ОСОБА_9 .

Крім того, цей факт підтверджується даними в ході судового розгляду показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка повідомила суду, що в розмові з ОСОБА_4 зазначала останньому, що не могла керувати автомобілем, оскільки не отримувала посвідчення водія. Підстав сумніватись у показаннях потерпілої у суду немає.

Факт розмов між ОСОБА_4 та потерпілою підтверджується окрім показань самої потерпілої, отриманою в ході проведених на підставі ухвал слідчих суддів тимчасових доступів до речей і документів, які перебувають у володінні ПрАТ «Київстар» та ТОВ «лайфселл», інформації про зв`язок абонентів номерів телефонів, якими користувався ОСОБА_4 , потерпіла та її матір.

Посилання прокурора в судових дебатах як на факти, що підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме на наявність у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області обвинувального акта відносно судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_12 , закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_10 у зв`язку із закінченням строків давності, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не можуть слугувати доказом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Суд також не риймає до уваги посилання сторони захисту як на підставу, що свідчить про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року, згідно якого ОСОБА_4 було поновлено на посаді, у зв`язку з визнанням його звільнення незаконним, оскільки вказаний факт не стосується обставин інкримінованих особі кримінальних правопорушень та стосуються процедури звільнення особи з посади.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 340 КК України як незаконне перешкоджання організації та проведення мітингів і демонстрацій, вчиненому службовою особою, та за ч. 1 ст. 366 КК України (у редакції Закону № 3207-VІ від 07 квітня 2011 року), як внесення службовою особою до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд , враховує те, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з положеннями ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. При цьому суд має врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше не судимий, працює, має визначене місце проживання, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_26 та попередження вчинення нового кримінального правопорушення, призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ст.340 КК України, покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 366 КК України (у редакції Закону № 3207-VІ від 07 квітня 2011 року)з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 366 КК України (у редакції Закону № 3207-VІ від 07 квітня 2011 року).

В той же час, суд враховує, що вищезазначені кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_4 у період січня 2013 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

п.3 ч. 1 ст. 49 КК України: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Положення ч.2 ст. 49 КК України вказують, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

За таких обставин, враховуючи, що за наслідками судового розгляду обвинуваченого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України (у редакції Закону № 3207-VІ від 07 квітня 2011 року)і призначено покарання у виді обмеження волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах, а також визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі, разом з тим, станом на день винесення даного вироку, передбачені п. 2та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності за вказані правопорушення минули, а тому ОСОБА_4 має бути звільнений від покарання за вказані кримінальні правопорушення на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів на досудовому розслідуванні в сумі 3 861 грн. 30 коп. ( з них 1 107 грн. за висновком експерта № 1649/1650/15-32 від 10 лютого 2015 року, 2 574 грн. 30 коп. за висновком експерта № СЕ-19/114-21/12043-ПЧ від 10 серпня 2021 року).

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 340 КК України, ч. 1 ст. 366 КК України (у редакції Закону № 3207-VІ від 07 квітня 2011 року)та призначити покарання:

за ст. 340 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 366 КК України (у редакції Закону № 3207-VІ від 07 квітня 2011 року) у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного судом покарання за ст. 340 КК України, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України від 07.04.2011) у зв`язку із закінченням строків давності.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626, зберігати в матеріалах судового провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів в ході досудового розслідування в сумі 3 861 грн. 30 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий -