Справа № 487/2354/25
Провадження № 1-кс/487/2198/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників - адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000010 від 11.02.2025 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, що має середню освіту, офіційно не працевлаштованого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

встановив:

14.04.2025 слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що другим СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 11.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

12.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив про його задоволення.

Захисники у судовому засідання заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої їх підзахисному підозри, відсутність доказів вчинення ОСОБА_4 злочинів. Крім того вказали, що ризики зазначені у клопотанні, не доведені, носять формальний характер та базуються виключно на припущеннях. Зазначили, що у разі застосування до підзахисного запобіжного заходу, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України розмірі. Разом з тим зауважили, що відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_4 не вносилися, в ході проведення обшуку за місцем мешкання останнього нічого вилучено не було.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисників, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що другим СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 11.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що майстер-сержант ОСОБА_9 , діючи за попередньо змовою з групою осіб спільно та у взаємній згоді з громадянином України ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення, досягнення єдиної злочинної мети, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 31 березня 2025 року, перебуваючи у м. Києві, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, користуючись мобільним месенджером «WhatsApp» домовився зі свідком ОСОБА_10 (анкетні данні змінено відповідно до ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб що приймають участь у кримінальному судочинстві») про збут психотропної речовини амфетаміну на суму 20000 (двадцять тисяч) гривень на 01 квітня 2025 року о 19.00 год.

01 квітня 2025 року о 21:13 майстер-сержант ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зустрілись біля торгового центру «Квадрат», що розташовано за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 2 А, та сіли до транспортного засобу CITROEN C4 р/н НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_9 .

О 21:33 майстер-сержант ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли з автомобіля, та підійшли до терміналу біля вищевказаного торгового центру «Квадрат», де ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, що були попередньо видані ОСОБА_10 для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин. З вказаної суми ОСОБА_9 здійснив поповнення невстановленої на даний час банківської картки на суму 5000 (п`ять) тисяч гривень, решту коштів у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень ОСОБА_9 повернув ОСОБА_10 .

У подальшому о 23 год 39 хв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись у дворі будинку № 25 по вул. Василя Липківського у м. Києві, зустрілись з ОСОБА_4 , в цей час до них під`їхав автомобіль CHEVROLET CRUZE р/н НОМЕР_2 , з якого вийшов ОСОБА_4 , який з рук в руки передав ОСОБА_9 згорток з поліетиленовим zip-пакетом, запакований у гумову рукавичку чорного кольору, після чого останній, з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, передав вказаний згорток з рук у руки ОСОБА_10 , здійснивши збут психотропної речовини амфетамін, маса амфетаміну в перерахунку на амфетамін-основу складає 36,235 грама, що є особливо великим розміром психотропної речовини, та отримав від ОСОБА_10 решту грошових коштів у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень які майстер-сержант ОСОБА_9 , перерахував та поклав до карману для подальшого розподілення з ОСОБА_4 .

Крім того 11.04.2025 ОСОБА_9 , діючи за попередньо змовою з групою осіб спільно та у взаємній згоді з громадянином України ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення, досягнення єдиної злочинної мети, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 11 квітня 2025 року, перебуваючи у м. Києві, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, користуючись мобільним месенджером «WhatsApp» домовився зі свідком ОСОБА_10 , про збут психотропної речовини амфетаміну на суму 100 000 (сто тисяч) гривень на 12 квітня 2025 року, на території Херсонської області.

12 квітня 2025 року о 18:00 майстер-сержант ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зустрілись біля АЗК «ОККО», що розташований у с. Посад-Покровське Чорнобаївської сільської громади Херсонського району Херсонської області на 167 км автошляху Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (М-14)., де ОСОБА_10 сів до автомобілю CITROEN C4 р/н НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_9 в якості пасажира та ОСОБА_4 .

У подальшому, перебуваючи в салоні транспортного засобу ОСОБА_10 передав грошові кошти, які були видані для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повідомив ОСОБА_10 місце розташування у салоні автомобілю CITROEN C4 р/н НОМЕР_1 згортку з психотропною речовиною амфетамін загальною масою 333 грами, розфасованого на два zip-пакети, що становить особливо великий розмір. Після отримання ОСОБА_10 психотропної речовини амфетамін ОСОБА_9 перерахував грошові кошти та підтвердив їх отримання.

12 квітня 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом ст. о/у в ОВС ПБВ в Миколаївській області від 11.02.2025; допитом свідка ОСОБА_10 від 12.02.2025; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 01.04.2025; протоколом огляду (вилучення психотропної речовини) від 02.04.2025; висновком експерта № СЕ-19/124-25/5270-НЗРАП від 04.04.2025; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 12.04.2025; протоколом огляду (вилучення психотропної речовини) від 12.04.2025; протоколом обшуку т/з від 12.04.2025; протоколом затримання від 12.04.2025; допитом свідка ОСОБА_10 від 12.04.2025.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Посилання захисників на відсутність доказів щодо вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України слідчий суддя вважає неспроможними, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Крім того слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з такого: ОСОБА_4 , усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинені ним особливо тяжкі злочини, за який Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, може переховуватися від слідства та суду; ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб у тому числі з іншим підозрюваним у цьому кримінальному провадженні, особами які визнані свідками у справі (особою яка виконувала роль закупника), надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні; ОСОБА_4 вчинив умисні корисливі особливо тяжкі злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, в умовах воєнного стану, заздалегідь усвідомлюючи, що психотропна речовина придбається для розповсюдження серед військовослужбовців ЗС України, які залучаються до завдань з метою захисту суверенітету і територіальної цілісності України. У випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний перебуваючи за місцем свого проживання, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а також з метою залякування інших підозрюваних та свідків у кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, проти життя та здоров`я особи, задля надання ними показань про обставини правопорушення на свою користь, у тому числі шляхом погроз.

При цьому слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором ризиків, передбачених п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки аргументи, наведені в клопотанні, не дають можливості встановити, на підставі яких доказів сторона обвинувачення стверджує, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином та знищити чи сховати будь-яку з речей та документів.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Разом з тим слідчий суддя виходить з того, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, не працевлаштований, тобто немає законного джерала доходів, вчинив кримінальні правопорушення в період воєнного стану.

Таким чином слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на свідків у даному кримінальному провадженні та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

При цьому слідчий суддя вважає неспроможними доводи захисників щодо можливості застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Окрім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, враховуючи обставини справи, а також те, що підозрюваним вчинено особливо тяжкі злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні та не застосовувати щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою до 10.06.2025 року.

Ухвала діє до 10.06.2025 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1