№ провадження 1-кс/208/160/25
УХВАЛА

Іменем України

07 січня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з автомобіля Hyundai i30 р.н. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в:

26 грудня 2024 року заявник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зняття арешту майна, в якому просив: зняти арешт з автомобіля Hyundai i30 р.н. НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні та розпорядженні.

В обґрунтування заявленого клопотання вказав, що всі експертизи у кримінальному провадженні проведено.

Заявник ОСОБА_4 у судовому засіданні прохав зняти арешт з автомобіля, зауважив, що автомобіль не його, але він на ньому працює в таксі неофіційно.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що кримінальне провадження не завершено, проводяться експертизи, висновки ще не отримані, тому прохала відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши учасників справи, дослідивши наявні матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.09.2042 року у справі № 208/10259/24, №1-кс/2081779/24 накладено арешт на автомобіль Hyundai i30 р.н. НОМЕР_1 .

Автомобіль, на який накладено арешт, є предметом злочину, факт якого розслідується, та в силу положень ст.98 КПК України визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на автомобіль було націлене не на позбавлення власника його майна, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним, а виключно на те, щоб тимчасово запобігти ризикам, передбаченим ст.170 КПК України.

Разом з тим, зауважую, що досудове розслідування було розпочате 24.09.2024 року, та на даний час не завершено.

При цьому, на даний час в кримінальному провадженні щодо автомобіля, на який накладено арешт, призначена та проводиться судова експертиза.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, заявником на виконання вимог даної статті не надано слідчому судді доказів та обґрунтувань, доказів які б спростовували обставини, що стали підставою для накладення арешту на автомобіль, свідчили б про те, що потреба в його накладенні відпала, або б давали підстави для визнання його необґрунтовано накладеним.

В цьому контексті слід зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Зважаючи на те, що досудове розслідування розпочате 24.09.2024 року та наданий час слідчим не проведено необхідного переліку слідчих дій, які б дозволили встановити всі обставини кримінального правопорушення, вважаю, що мета ефективності досудового розслідування та кримінального провадження в цілому не досягнута, а встановлені слідчим суддею ризики, які стали підставою для накладення арешту на автомобіль не відпали, та на даний час проводяться слідчі дії та експертне дослідження речового доказу автомобіля.

При цьому, під час вирішення клопотання по суті враховую висловлену Європейським судом з прав людини у рішенні "Бакланов проти Росії" від 9 червня 2005 року позицію щодо необхідності досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, зокрема, у сфері забезпечення непорушності права власності, та констатую, що в даному випадку накладення арешту на автомобіль є законним та виправданим, і сприятиме забезпеченню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Разом з тим, вважаю, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази по справі з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність автомобілю, на який накладено арешт, до вчинення кримінального правопорушення є вірогідним та достатньою підставою для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що заявником не доведено, що на час розгляду застосовані заходи арешту та їх підстави відпали, як і не надано будь-яких доказів, що обґрунтовують та доводять відсутність потреби в подальшому застосуванні арешту майна, беручи до уваги, що на даний час слідство у кримінальному провадженні не закінчено, зокрема, призначена та проводиться експертиза автомобілю, а тому підстав для скасування арешту не встановлено, та клопотання є таким що не узгоджується із приписами ст. 174 КПК України, та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зняття арешту з автомобіля Hyundai i30 р.н. НОМЕР_1 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1