Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К

Іменем України

15 квітня 2025 року м. Рівне

Справа № 559/177/24

Провадження № 11-кп/4815/150/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000002 за апеляційною скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2024 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Малі Бережці Кременецького району Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України (далі КК),

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї дружини, зокрема в період часу з 06.03.2023 по 16.06.2023, та в той час, коли на розгляді в Млинівському районному суді перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000527 від 12 серпня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, тобто у вчиненні домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_8 , що мало місце 29.07.2023 та 16.08.2023, належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти систематичне домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. b) статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) (далі Конвенція) "домашнє насильство" означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Відповідно до ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожна людина має право на особисту недоторканість; кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 43 Конвенції відповідальність за правопорушення, установлені відповідно до цієї Конвенції, настає незалежно від характеру відносин між жертвою та правопорушником.

Так, всупереч вищезазначених норм, ОСОБА_5 12.12.2023, близько 01 год. 00 хв., перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_8 дії психологічного та фізичного насильства, а саме ображав її нецензурною лайкою, шарпав за одяг та волосся, наніс один удар рукою в обличчя, чим завдав потерпілій психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного, фізичного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних, фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ст. 126-1 КК до покарання у виді 200 годин громадських робіт .

На підставі ч.4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 05.03.2024 більш суворим покарання за цим вироком, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК до ОСОБА_5 застосовано обмежувальний захід та направлення на проходження програми для кривдників на строк 4 місяці.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

В апеляційній скарзі заступник керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним та засудити за ст. 126-1 КК на 2 роки пробаційного нагляду. На підставі ч.4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 05.03.2024 більш суворим покарання за цим вироком, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК до ОСОБА_5 застосувати обмежувальний захід та направити на проходження програми для кривдників на строк 4 місяці.

Визнати обставинами, що обтяжують покарання, вчинення злочину повторно та вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що місцевим судом, без належного обґрунтування, встановлено обставину, що пом`якшує покарання, не зазначену у ст. 66 КК наявність на утриманні вісьмох неповнолітніх дітей, про що не зазначалось прокурором в обвинувальному акті. Натомість, судом безпідставно залишено поза увагою обставини, що обтяжують покарання, вказані прокурором в обвинувальному акті.

Апелянт покликався на те, що місцевим судом було проведено судовий розгляд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинуваченим було повністю визнано свою вину та обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

Вказав, що ОСОБА_5 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК 16.08.2023, та повторно 12.12.2023, при цьому, на момент судового розгляду він вже був засуджений вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 05.03.2024 за кримінальне правопорушення, вчинене 16.08.2023, а тому місцевим судом було безпідставно виключено обставину, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення повторно.

Окрім того, апелянт покликався на те, що згідно з характеристикою, виданою Смизькою селищною радою, ОСОБА_5 зарекомендував себе посередньо, щодо нього неодноразово надходили скарги стосовно негативної поведінки у сім`ї та побуті, його сім`я перебуває на обліку як така, що потрапила у складні життєві обставини, він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Тому, на переконання прокурора, сукупність цих обставин свідчить про те, що призначене покарання у виді громадських робіт є недостатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_5 щодо законності оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, за викладених у вироку обставин, є правильним, відповідає фактичним обставинам цього провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Водночас, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, в повній мірі не дотримався вказаних вимог закону.

Так, ч.1 ст. 32 КК визначено, що повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Зокрема, як вбачається з матеріалів цього кримінального провадження, ОСОБА_5 засуджений 05.03.2024 Млинівським районним судом Рівненської області за ст. 126-1 КК за вчинення 29.07.2023 та 16.08.2023 систематичного домашнього насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_9 .

За вказаних обставин, місцевим судом помилково не було визнано обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно.

Разом з тим, за результатами апеляційного розгляду, враховуючи особливості апеляційного перегляду кримінальних проваджень, розглянутих у спрощеному порядку за приписами ч.3 ст. 349 КПК, колегією суддів не було встановлено наявності обставини, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Водночас колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що призначене місцевим судом ОСОБА_5 покарання - 200 годин громадських робіт не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зокрема, як було встановлено під час апеляційного розгляду, на даний час на розгляді у місцевому суді перебуває ще один обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за ст. 126-1 КК, що свідчить про те, що поведінка обвинуваченого в родині не змінилась у позитивну сторону, він не бажає ставати на шлях виправлення.

Тому, у відповідності до вимог ст. 420 КПК, даний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке, у відповідності до приписів ст. 12 КК, належить до категорії нетяжких злочинів, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, оскільки до Смизької селищної ради та до поліцейських офіцерів громади неодноразово надходили скарги від односельців стосовно його негативної поведінки у сім`ї та побуті, його сім`я перебуває на обліку як така, що потрапила у складні життєві обставини, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває .

Обставинами які пом`якшують покарання, колегія суддів визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів відносить вчинення злочину повторно.

Поміж тим, як було встановлено в ході апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 на даний час відпрацював 150 годин громадських робіт, призначених оскаржуваним вироком.

Тому, з огляду на встановлені обставини справи та дані про особу винного, колегія суддів вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_5 за вчинений ним злочин покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК та призначити покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт.

На підставі ч.4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 05.03.2024, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91 КК застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід та направити його на проходження програми для кривдників на строк 4 (чотири) місяці.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3