Справа № 276/329/25
Провадження по справі№ 1-кп/276/70/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року с-ще Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду кримінальне провадження № 0000005 від 06.01.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дашинка, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, громадянин України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні осіб не має, раніше судимий вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07.12.2016 за ч.1 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 17.03.2022 у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану», Указом президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан, дію якого на даний час продовжено.

Так, 30.12.2024 близько 12 год. ОСОБА_4 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 .

Перебуваючи у вказаний день час та місці, ОСОБА_4 , помітив мобільний телефон марки «Motorola» модель «Moto E13 8/128 Гб» в корпусі чорного кольору та мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi 9 3|32 Gb» в корпусі чорного кольору з сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_5 , та в цей час у нього виник раптовий злочинний умисел, направлений на викрадення майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 30.12.2024, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що в Україні введено режим воєнного стану, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки «Moto E13 8/128 Гб» в корпусі чорного кольору, вартістю 2794 гривень 00 копійок, та мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi 9 3/32 Gb» в корпусі чорного кольору вартістю 1976 гривень 67 копійок, які належать ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном місце вчинення злочину залишив, та розпорядився майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 4770 гривень 67 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, зазначив, що дійсно в грудні 2024 року преребуваючи за місцем проживання потерпілого в с. Дашинка Житомирського району побачив 2 мобільних телефони марки «Моторола» та «Редмі», які вирішив викрасти, а тому забрав їх зі столу та пішов до себе до дому. На наступний день один з телефонів обвинувачений продав, а інший пізніше повернув потерпілому. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, запевнив, що не вчинятиме в подальшому подібних вчинків, просив суд суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює доказів по даній справі, здобутих органом досудового розслідування, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 також підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, зазначив, що мобільні телефони йому повернуті, шкода відшкодована, претензій до обвинуваченого він не має, просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, а тому суд вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановленою та доведеною, і його дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, є військовослужбовцем, характеризується як такий відносно якого компрометуючі матеріали не надходили, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, критично ставиться до вчиненого ним діяння та надає йому об`єктивну оцінку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, не встановлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Варто відмітити, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 року у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи наведені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, незначну вартість викраденого майна, з урахуванням думки прокурора і потерпілого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України із застосуванням вимог ст.75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням і покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

При цьому суд приходить до переконання, що незважаючи на наявність судимості у обвинуваченого, з урахуванням незначної вартості викраденого майна, відшкодуванням завданої шкоди та позицією потерпілого, якій просив не позбавляти волі обвинуваченого, призначення йому покарання без звільнення від іспитового строку не буде пропорційним характеру вчинених дій та їхній небезпечності, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства за умови здійснення за ним постійного контролю.

Наявність у особи непогашеної судимості не є перешкодою для застосування положень ст. 75 КК, про що також зазначав Верховний Суд у своїх постановах від 16.09.2020 у справі №761/8174/18, від 06.08.2020 у справі № 759/13520/18.

Слід зазначити, що іспитовий строк, який суд вважає необхідним визначити у максимальному розмірі - 3 роки, дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням двох судових товарознавчих експертиз в загальному розмірі 4775,40 грн, суд відповідно до вимог ст.124 КПК України стягує з обвинуваченого.

Клопотання про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлено, тому у суду відсутні підстави для його застосування.

Керуючись ст.ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У ХВ А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Motorola» модель «Moto E13 8/128 Гб» та мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi 9 3|32 Gb» в корпусі чорного кольору з сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» - залишити потерпілому ОСОБА_5 як власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз у кримінальному провадженнів загальному розмірі 4775,40 грн, а саме:

- за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/106-25/646-ТВ від 14.01.2025 в розмірі 2387 грн. 70 коп;

- за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/106-25/645-ТВ від 13.01.2025 в розмірі 2387 грн. 70 коп.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1