Єдиний унікальний номер 599/2494/24
Номер провадження 1-кп/599/152/2024
ВИРОК

іменем України

"17" грудня 2024 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000009 від 16 жовтня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Східниця, Дрогобицького району, Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , українця; громадянина України; з вищою освітою; одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого у ТОВ «Логістик Юніон» на посаді старшого техніка з інвентаризації, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2024 року з Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури до Зборівського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000009 від 16 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що ОСОБА_4 13.10.2024 приблизно о 17:00 год, перебуваючи на вулиці за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на незаконне проникнення до житла та бажаючи настання таких наслідків, в порушенню вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканність житла ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка гарантує що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, а також до свого житла, діючи умисно, без дозволу та всупереч волі ОСОБА_5 , за допомогою металевої драбини та шляхом пошкодження запірної фурнітури металопластикових дверей балкону другого поверху проник до житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 ., чим порушив право на недоторканість житла гарантоване законом ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не заперечував факту його скоєння, часу, місця та способу, за обставин, викладених в обвинувальному акті, надав пояснення які відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті, щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що подія, яка сталася 13.10.2024 приблизно о 17:00 год є непорозумінням, так як вона не чула , що обвинувачений стукає у двері. Однак вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 , який є її зятем не мав права проникати у її житловий будинок шляхом вибиття балконних дверей.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що підтверджують його вину, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Прокурор та потерпіла в судовому засіданні погодилися щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнали недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та потерпіла зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 КК України, тобто в незаконному проникненні до житла.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, задовільну характеристику з місця проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого при призначенні покарання обвинуваченому суд не вбачає.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На даний вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1