Справа № 675/820/24
Провадження № 1-кп/675/99/2024
У Х В А Л А

"11" грудня 2024 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , розглянувши в м. Ізяслав Хмельницької області у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області знаходиться кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000562 від 02.04.2024 року у відношенні ОСОБА_6 по обвинуваченню, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

11.12.2024 в судовому засіданні прокурор Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, а тому останній з метою уникнення від покарання може переховуватись від суду.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , та запобігання продовженню злочинної діяльності, можливого ухилення від судового розгляду, виникає необхідність в продовженні стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, які на разі не зменшилися.

Ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, підтверджується тим, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, тому є підстави вважати, що останній знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочини може переховуватися від суду. Заявлене клопотання підтримав в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , у судовому засіданні заперечували проти задоволення зазначеного клопотання, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки немає ризиків того, що він буде ухилятися від суду, тиснути на свідків, продовжувати свою злочинну діяльність, тому вважають за необхідне застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.10.2024 ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На даний час ризики, які існували під час досудового розслідування кримінального провадження та на час cудового розгляду кримінального провадження при вирішення питання про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , не змінилися та не відпали.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Слід зауважити, що обрання конкретного запобіжного заходу, який оптимально відповідає конкретним обставинам кримінального провадження, багато у чому визначається характером (властивостями вчиненого злочину), одним з важливіших серед яких є тяжкість пред`явленого обвинувачення.

Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від неї (тяжкості) залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести (у разі визнання його винним).

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК України) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

Вирішуючи клопотання прокурора суд виходить із сутності пред`явленого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, міцності соціальних зв`язків, наявності постійного місця роботи або навчання, репутації, майнового стану, наявності попередніх судимостей, наявності повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, ризику повторення протиправної поведінки тощо.

Тобто ризик переховування від суду має оцінюватися не тільки в контексті ймовірності суворого покарання обвинуваченого за наслідками розгляду кримінального провадження, а з урахуванням даних, що характеризують особу обвинуваченого, способу його життя, сталості соціальних зв`язків.

Вищенаведені обставини щодо тяжкості інкримінованого злочину, даних про особу обвинуваченого вказують на те, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таке рішення суду забезпечить не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчинені умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення, і вказаний злочин є тяжким злочином проти життя та здоров`я людини, характеризується суспільною небезпечністю та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 ніде не працює, постійного заробітку не має, а отже усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та може вчинити інше кримінальне правопорушення

При цьому, суд вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу обґрунтованої підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого ОСОБА_6 , із подією кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, а саме тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину та його суспільну небезпечність, виходячи також з сукупності обставин, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , є обґрунтованим, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Доводи сторони захисту, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , судом під час розгляду клопотання не встановлені.

Разом з тим, суд погоджується із доводами сторони захисту, що проживання обвинуваченого за однією адресою з батьком похилого віку, який поміж цього являється інвалідом ІІ групи,свідчать про певну сталість його соціальних зв`язків, однак, ураховуючи сукупність наведених вище інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, такі аргументи самі по собі не можуть істотно вплинути на результати вирішення клопотання прокурора.

Суд також звертає увагу на те, що відомостей стосовно стану здоров`я обвинуваченого, які унеможливлювали б продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Наведені ж прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, об`єктивно існують, а тому, подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , є виправданим.

Обставин, які б унеможливлювали продовження раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

За таких обставин, суд доходить висновку, що саме запобіжний захід в вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, і таку міру забезпечення кримінального провадження виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу (інтересу правосуддя), які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить проведення повного, швидкого та об`єктивного судового розгляду даного кримінального провадження в розумні строки.

Також, з урахуванням того, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні злочинуіз застосуванням насильства, пов`язаного із умисним тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння, суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк обраного щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі до 08.02.2025 включно, без можливості внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити начальнику слідчого ізолятора, вручити у встановленому порядку прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала суду може бути оскаржена виключно в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченому - протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1