Справа № 203/1523/25
Провадження № 1-кс/0203/1311/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 28 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000027 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 307 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Межова Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою юридичною освітою, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на посаді начальника сектору кримінальної поліції Відділення поліції № 3 Синельниківського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області зі званням капітана поліції, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2025 року до слідчого судді доставлений ОСОБА_4 , затриманий в порядку п. 2 ч.1 ст. 208 КПК України 30 березня 2025 року, для розгляду клопотання про застосування до нього у вигляді запобіжного заходу тримання під вартою, з яким звернувся 31 березня 2025 року прокурор у порядку ст. 192 цього Кодексу, додавши складений протокол затримання.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 31 березня 2025 року о 12 год. 36 хв. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст.ст. 176, 184 КПК України та обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що непов`язаний з триманням під вартою захід не здатен запобігти ризикам вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише застосування до підозрюваного тримання під вартою, на думку сторони обвинувачення, відповідатиме завданням охорони прав та інтересів суспільства. Зокрема, отримавши повідомлення про підозру у корупційному злочині та усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у вигляді реального позбавлення волі за найтяжче покарання до 10 років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, використати свої зв`язки по службі в органі поліції, перебуваючи на свободі може знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що мають значення для досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та схиляти останніх до зміни показань на свою користь, що може перешкоджати встановленню істини по справі. Окрім цього, враховуючи те, що ОСОБА_4 , незважаючи на його грошове забезпечення, отримане під час служби в поліції, неодноразово вимагав від свідка неправомірну вигоду, особисто приходив за нею до нього додому, що може свідчити про системний характер протиправної діяльності останнього, та дає підстави вважати про схильність підозрюваного до незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень, а тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора тим, що підозра не обґрунтована, а заявлені прокурором ризики не доведені. Захисник вважає, що матеріали клопотання не містять жодних доказів, які б вказували на будь-яку причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому злочинів, тоді як підозра ґрунтується виключно на показаннях свідка, який раніше притягався до кримінальної відповідальності саме за ініціативою ОСОБА_4 та мав до нього упереджене ставлення. Окрім цього, після пропонування неправомірної вигоди ОСОБА_4 повідомив про вказаний факт безпосередньо керівника і в цей день, тобто 30 березня 2025 року, зареєстрував рапорт за фактом пропозиції неправомірної вигоди з боку заявника у цій справі. На думку захисника матеріали кримінального провадження містять докази, які вказують на ознаки провокації з боку працівників правоохоронних органів, адже до матеріалів справи 20 січня 2025 року ОСОБА_8 подано заяву про вчинення злочину, про що складено протокол лише 21 січня 2025 року вказані відомості зареєстровані до ЄО за № 14 в ДУ ДВБ НПУ, однак відомості до ЄРДР в порушення вимог ст. 214 КПК України внесені лише 28 січня 2025 року, з позначкою «матеріали правоохоронних органів». Також захисник вважає, що на ознаки провокації також вказує той факт, що під час слідчих дій 24, 29 та 30 березня 2025 року були присутні одні й ті самі поняті, що свідчить про їх упередженість. Також захисник посилався на те, що факт передачі грошових, відповідно до наданих матеріалів, не зафіксований, грошових коштів від 24 березня 2025 року не встановлено. Так само захисник посилався на те, що ризики не доведені, з огляду на те, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивного боку, раніше не судимий, має постійне місце роботи, має безліч нагород, подяк та грамот за час служби в органах внутрішніх справ, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з якими проживає разом. За наведених обставин, захисник просив відмовити в задоволені клопотання прокурора та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі якщо слідчий судді дійде висновку про задоволення клопотанн прокурора, просив визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку прокурора, міркування підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, а також оригінали матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у вимаганні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за який санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, а також у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за який санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років з конфіскацією майна.

30 березня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, перебуваючи на посаді начальника сектору кримінальної поліції Відділення поліції № 3 Синельниківського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, будучи службовою особою, представником влади та працівником правоохоронного органу, маючи відповідну фахову підготовку та досвід роботи в органах Національної поліції, свідомо та цілеспрямовано використовуючи своє становище, всупереч інтересам служби, в порушення вимог статтей 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України, статтей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Пристяги працівника поліції, своєї посадової інструкції, діючи умисно вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

У грудні 2024 року (більш точний час не встановлено) у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на систематичне отримання від раніше знайомого громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який до 2022 року займався незаконним виготовленням та зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Першотравенськ (на теперішній час м. Шахтарське) Дніпропетровської області, неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах ОСОБА_8 будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

ОСОБА_4 достовірно було відомо, що відносно ОСОБА_8 на розгляді в Першотравенському міському суді Дніпропетровської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Зустрівши в цей час в м. Шахтарське Дніпропетровської області ОСОБА_8 , ОСОБА_4 повідомив йому, що той має сплачувати йому щомісячно неправомірну вигоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, інакше в іншому випадку ОСОБА_4 , як начальник сектору кримінальної поліції ВП № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області організує проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , в ході якого у нього будуть виявлені наркотичні засоби чи психотропні речовини, за що останнього притягнуть до кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_4 висунув ОСОБА_8 вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди з погрозою вчинення дій з використанням свого службового становища, за яких ОСОБА_8 , з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів у вигляді обмеження його свободи, вимушений був погодитися надати неправомірну вигоду.

Також, ОСОБА_4 18.03.2025, приблизно о 11.30 годині, зустрівши ОСОБА_8 поблизу магазину «Тридцятий», розташованого на вул. Ювілейна в м. Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області, повідомив ОСОБА_8 , що сплати щомісячно неправомірної вигоди для нього в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень недостатньо, оскільки також потрібно сплачувати неправомірну вигоду керівництву Управління боротьби з наркозлочинністю ГУНП в Дніпропетровській області, інакше вони також організують проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , та останнього притягнуть до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Наступного дня, 19.03.2025, приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_4 зустрівши ОСОБА_8 поблизу відділення КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, м. Шахтарське, вул. Леоніда Каденюка, 1А, повідомив йому про необхідність щомісячно сплачувати неправомірну вигоду для нього та третьої особи в розмірі еквівалентному 200 (двохстам) доларам США керівництву Управління боротьби з наркозлочинністю ГУНП в Дніпропетровській області за непритягнення до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Таким чином ОСОБА_4 висунув ОСОБА_8 вимогу щодо надання йому та третій особі невстановленій особі Управління протидії наркозлочинності ГУНП в Дніпропетровській області, тобто особі, уповноваженій на виконання функцій держави, неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення такою особою, з погрозою вчинення дій з використанням службового становища такої особи, за яких ОСОБА_8 , з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів у вигляді обмеження його свободи, вимушений був погодитися надати неправомірну вигоду.

Далі, 24.03.2025, приблизно о 19.50 годині, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 через мобільний додаток «Whats App», з`ясував його місцезнаходження та повідомив, щоб той підходив до парку, на АДРЕСА_3 .

Приблизно о 20.15 годині ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_8 у вищевказаному місці, де ОСОБА_4 , керуючись злочинним умислом, направленим на одержання неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах ОСОБА_8 будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища, став вимагати у ОСОБА_8 грошові кошти, на що останній повідомив, що вони знаходяться вдома за адресою: АДРЕСА_4 .

У зв`язку із зазначеним ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 йти за грошовими коштами та чекати на подальші вказівки.

Приблизно о 20.33 годині, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що йому необхідно вийти на вулицю та йти вздовж вулиці Незалежності в напрямку вул. Леоніда Каденюка в м. Шахтарське, на що ОСОБА_8 погодився та направився за вказаним маршрутом.

В цей час, приблизно о 20.40 годині, ОСОБА_4 на автомобілі VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_1 , наздогнав ОСОБА_8 біля будинку № 35 на вул. Каденюка в м. Шахтарське, та зупинився приблизно за 100 метрів від нього.

Зупинившись, ОСОБА_4 ввімкнув гучно музику в авто, вийшов з автомобіля, до якого підійшов ОСОБА_8 , відчинив йому праві пасажирську та задню двері автомобіля, та, діючи всупереч інтересам служби, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, поєднане з її вимаганням, жестом руки показав, що неправомірну вигоду необхідно покласти на заднє сидіння керованого ним автомобілю.

У свою чергу ОСОБА_8 , з метою запобігання шкідливим наслідкам своїх прав і законних інтересів, сприймаючи дії ОСОБА_4 як вимагання одержання неправомірної вигоди, вимушено погодився передати останньому грошові кошти у сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень, та за вказівкою ОСОБА_4 поклав їх на заднє сидіння автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_1 , і таким чином передав ОСОБА_4 неправомірну вигоду.

Далі, керуючись умислом на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаний з вимаганням такої неправомірної вигоди, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про необхідність передачі йому через декілька днів неправомірної вигоди в сумі еквівалентній 200 (двохсот) доларам США за вплив на невстановлену службову особу Управління боротьби з наркозлочинністю ГУНП в Дніпропетровській області з метою невжиття заходів щодо притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у місці, яке він повідомить додатково.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 29.03.2025, приблизно о 19.30 годині, ОСОБА_4 , керуючись злочинним умислом, направленим на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, прибув до квартири ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_5 , де до нього вийшов ОСОБА_8 , у якого ОСОБА_4 став вимагати надання неправомірної вигоди в сумі еквівалентній 200 (двомстам) доларам США, на що ОСОБА_8 повідомив, що грошові кошти знаходяться в іншій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

У свою чергу ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 йти за грошовими коштами в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, що еквівалентно 200 (двомстам) доларам США, які необхідно буде принести до парку, розташованого на вул. Молодіжній, 36 в м. Шахтарське.

Приблизно о 20.10 годині, ОСОБА_8 прибув до вищевказаного парку, куди на автомобілі AUDI, номерний знак НОМЕР_2 , прибув ОСОБА_4 .

Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_4 вийшов з вказаного автомобіля та попередньо відчинивши задні праві двері автомобілю, підійшов до ОСОБА_8 , де діючи всупереч інтересам служби, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, жестом руки показав, що неправомірну вигоду необхідно покласти до керованого ним автомобілю.

У свою чергу ОСОБА_8 , з метою запобігання шкідливим наслідкам своїх прав і законних інтересів, сприймаючи дії ОСОБА_4 як вимагання одержання неправомірної вигоди, вимушено погодився передати останньому грошові кошти у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, що еквівалентно 200 (двомстам) доларам США, та за вказівкою ОСОБА_4 поклав їх за переднім пасажирським сидінням автомобіля AUDI, номерний знак НОМЕР_2 , і таким чином передав ОСОБА_4 неправомірну вигоду.

Таким чином, вищевказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 та ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у вимаганні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, а також у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування фактичними даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21 січня 2025 року; протоколів допитів свідка ОСОБА_8 , наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області № 88 о/с від 19 лютого 2021 року про призначення ОСОБА_4 на посаду начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, що сукупно з протоколом від 24 березня 2025 року огляду і вручення ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 20 000 грн.; протоколом від 29 березня 2025 року огляду і вручення ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 8 000 грн. та протоколом обшуку автомобіля «Audi» з вилученням в тому числі грошових коштів в сумі 8 000 грн., протоколом обшуку службового кабінету з вилученням протоколів допитів в якості свідків ряду осіб, в тому числі ОСОБА_8 без дати та номеру кримінального провадження у якому допитувались такі особи, протоколом затримання ОСОБА_4 від 30 березня 2025 року в порядку ст. 208 КПК України, викривають роль ОСОБА_4 у поставлених йому за вину злочинів.

Тому прокурором наведені достатні докази для підтвердження фактів неправомірності вигоди, які за практикою тлумачення обґрунтованості підозри Європейським Судом з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 28.10.94 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (скарга № 14310/88) не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що безсумнівно доводять винуватість у злочині до ступеня, необхідного для засудження обвинувальним вироком чи, принаймні, висунення обвинувачення в формі обвинувального акта, що складає процесуальну мету вже наступних стадій кримінального провадження.

Відповідно, прокурором наведені вагомі докази викриття «на гарячому», внаслідок чого належить визнати доказаним існування "обґрунтованої підозри" для застосування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Поставлена під сумнів вагомість доказів викриття ОСОБА_4 на початковому етапі розслідування дійсно може заохочувати сторону захисту до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, внаслідок чого заінтересованість підозрюваного у справедливому судовому розгляді з доведенням своєї непричетності до події злочинів на цій стадії провадження дійсно може істотно зменшувати ризик втечі, але з іншого боку ще більше спокушає до незаконного впливу на свідків та іншого перешкоджання з`ясуванню істини у кримінальному провадженні, істотно підвищуючи ризики таких дій з метою штучного створення доказів на свій захист, що свідчить про доведеність ризиків за п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя, констатуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , не вправі до висунення обвинувачення наперед розв`язувати питання за п. п. 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України, а обстоювана стороною захисту позиція невинуватості підозрюваного в інкримінованих злочинах підлягає ретельній перевірці, після чого прокурор вправі буде змінити обсяг підозри або прийняти інше рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами затримання особи «на гарячому», а також обставини оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а сама по собі наявність у підозрюваного місця мешкання, дружини та дітей не виключає вказаного ризику і не переважає над обставинами суворості міри покарання, яка загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі за найтяжчий злочин до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

До того ж протоколи допиту викривача ОСОБА_8 , в своїй сукупності дають підстави вважати наявними соціальні зав`язки, які можуть бути використані, як для помсти викривачу, так і з метою незаконного впливу на учасників кримінального провадження, в тому числі на свідків та експертів у цьому провадженні, що свідчить про наявність і доведеність ризиків, передбачених п. п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

До того ж, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає доведеним й ризик за п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України враховуючи, що ОСОБА_4 , незважаючи на його грошове забезпечення, отримане під час служби в поліції, неодноразово спілкувався зі свідком ОСОБА_8 з приводу вимагання неправомірної вигоди на постійній основі, особисто приходив за такою вимогою до свідка додому, що може свідчити про системний характер протиправної діяльності ОСОБА_4 та свідчить про схильність останнього до незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень.

Прокурором у з`ясованих обставинах надані переконливі докази того, що на цьому етапі досудового розслідування наявні достатні підстави вважати існуючими ризики перешкоджання встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилення від відповідальності, запобігання чому складає легітимну мету за п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у своєму клопотанні, що виправдовують характерний для тримання під вартою ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням у пересуванні та комунікаціях, не зможе забезпечити доведені прокурором ризики за ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим доводи сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу до домашнього арешту, слідчий суддя відхиляє.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним ризикам переховування, знищення, спотворення, схову доказів, впливу на інших учасників кримінального провадження, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання, тобто 30 березня 2025 року до 27 травня 2025 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

При цьому суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» складає з 01 січня 2025 року від 60 560 до 242 240 гривень.

Таким чином, зважаючи на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, зухвалість способу вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , розмір неправомірної вигоди, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити розмір застави згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, зупинення його злочинної діяльності, тоді як прокурором в судовому засіданні не доведена винятковість випадку за для збільшення розміру застави вдвічі за встановлений ст. 182 КПК України максимальний розмір застави.

Керуючись ст.ст. 193-194, 196-197, 309-310, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 28 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000027 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 307 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 27 травня 2025 року, в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Визначити строк дії ухвали до 27 травня 2025 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути звільнений під заставу 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, тобто 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали до 27 травня 2025 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки і наслідки їх невиконання з моменту постановлення цієї ухвали, а на випадок забезпечення ним надання у заставу коштів іншою особою заставодавцю, окрім його обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом і наслідків невиконання цих обов`язків, також передбачене законом покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та саме таке правопорушення.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 04 квітня 2025 року о 12:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1