КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/39/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/1350/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясна Зірка Носівського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, інваліда ІІ групи, пенсіонера, який працює головою Первинної профспілкової організації Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною другою 364 КК України, у кримінальному провадженні №0000024 від 30 січня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задоволено частково.

Продовжено строк дії обраного підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, тобто до 10 лютого 2025 включно.

Зобов`язано керівництво Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можливість отримання спеціалізованої медичної допомоги у закладах охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, включно із екстреною госпіталізацією у заклади охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, в т.ч. у тих закладах охорони здоров`я, які не входять до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та міжрегіональними управліннями з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Строк дії ухвали визначено до 10 лютого 2025 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Уважає ухвалу слідчого судді незаконною, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.

У мотивування скарги зазначає, що ОСОБА_7 впродовж тривалого часу (більше 20 років) страждає на низку захворювань та потребує постійного лікування і прийому медикаментів, зокрема, ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , довідкою серії КИО-І №066784, згідно наданих стороною захисту матеріалів ОСОБА_7 хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ступеню (прогресуюча форма), має органічне ураження головного мозку судинистого генезу, дисциркуляторну енцефалопатію ІІ ступеню з вестибулопатією ІІ-ІІІ ступеню, церебрастенічний синдром, цукровий діабет вториноінсулінозалежної тяжкої форми у стані субмедкомпенсації.

Посилається на те, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року у справі №760/32899/24 вже було зобов`язано керівництво слідчого ізолятору про можливість отримання ОСОБА_7 спеціалізованої медичної допомоги, в т.ч. у тих закладах охорони здоров`я, що не входять до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, проте дана ухвала не просто не була виконана, а підозрюваного було поміщено ще в гірші умови, ніж були раніше.

Зазначає, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, оскільки прокурор не уточнює яким чином ОСОБА_7 контролював та погоджував укладення та пролонгацію трудових контрактів, проте з пред`явленої підозри та клопотання випливає ніби ОСОБА_7 здійснює або забезпечує укладення трудових контрактів.

У той же час, у дійсності, укладення контрактів здійснюється за рішенням комісії, створеної за рішенням начальника Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (який відповідно до позиції прокурора не входить до складу злочинної організації). Для здійснення контролю над комісією у загальній кількості 13 осіб ОСОБА_7 мав би впливати на склад цієї комісії, проте на такі обставини прокурор не посилається.

Також вказує, що прокурором не додано ані ухвал суду, ані документів щодо належного розкриття результатів НСРД, при цьому зміст самих наданих прокурором документів викликає більше запитань, ніж відповідей.

Уважає, що протокол огляду від 31 грудня 2024 року був створений за дорученням прокурора від 20 грудня 2024 року після обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 строком на 30 днів виключно для подання клопотання про продовження арешту, а отже відсутність та не співпадіння змісту файлів у протоколах, складених однією і тією ж особою щодо одного і того ж доказу виключають можливість прийняття судом протоколу від 31 грудня 2024 року як належного та допустимого доказу.

Вказує, що і клопотання про обрання, і пред`явлена підозра наголошують на тому, що «злочин» було вчинено ОСОБА_7 з корисливих мотивів, проте жодного доказу, свідчення тощо про отримання ним будь-яких коштів надані прокурором матеріали не містять.

Посилається на те, що ОСОБА_7 мав всі можливості виїхати за межі України як до, так і після початку війни, проте залишився в Україні та продовжував допомагати працівникам Укрзалізниці на посаді голови первинної профспілкової організації, не мав та не має наміру виїжджати, все життя працював на Укрзалізниці та користується заслуженою повагою серед працівників, які на добровільних засадах входять до профспілки та постійно переобирають його головою профспілкової організації, а тому ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду вважає недоведеним.

Доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вважає повністю надуманими та нічим не підтвердженими з огляду на те, що прокурор не вказує що саме за техніка та документи, де вони знаходяться та що перешкоджало стороні обвинувачення вилучити цю техніку та документи, у місці проживання ОСОБА_7 та за місцем його роботи вже було проведено обшуки та жодної техніки та документів не знайдено, вилучено два телефони, до яких надано паролі доступу.

Також зауважує, що ОСОБА_7 не має у своєму підпорядкуванні ані свідків, ані підозрюваних, він є головою профспілки, а не посадовою особою Укрзалізниці, а отже не може впливати на свідків, інших підозрюваних, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також з апеляційною скаргою на вказану ухвалу слідчого судді звернулася захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 ; у випадку, якщо судом буде встановлено необхідність застосування запобіжного заходу - застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у тому числі визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків, визначених статтею 194 КПК України.

Уважає, що оскаржувана ухвала постановлена без належної оцінки доказів, матеріалів справи (додатків до клопотання), а тому є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

28 січня 2025 року апеляційним судом отримано доповнення до апеляційної скарги від захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в яких остання вказує, що у клопотанні щодо застосування запобіжного заходу зазначено, що підозра підтверджується допитом свідків (однак суд має сприймати допити лише у випадках допиту осіб у судовому засіданні, як передбачено вимогами статті 23 КПК України), протоколом обшуку місця проживання ОСОБА_7 , однак такий документ не долучено до клопотання, та протоколами НСРД, проте до таких документів не долучено ухвал слідчих суддів, що надавали право на здійснення цих дій, що позбавляє слідчого суддю встановити належність і допустимість доказів та відповідно прийняти обґрунтоване та законне судове рішення.

Уважає, що клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали кримінального провадження взагалі не містять доказів про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Наголошує на тому, що підозра є необґрунтованою та не підтверджується належними та допустимими доказами.

Вказує, що саме по собі існування факту кримінального переслідування не може бути підтвердженням існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки повинні бути докази наміру або бажання переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

При цьому, зауважує, що ОСОБА_7 наразі має такий поганий стан здоров`я, що не дозволить йому пересуватись на значні відстані й такі дії можуть завдати непоправного наслідку.

Зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що підозрюваний будь-яким чином намагався здійснити тиск на свідків у даному кримінальному провадженні та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання сторони захисту, у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або застави, у томі числі із застосуванням електронних засобів контролю, повність забезпечить відсутність усіх ризиків.

Також вказує про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , який впродовж тривалого часу (більше 20 років) страждає на низку захворювань та потребує лікування і прийому медикаментів, на підтвердження чого стороною захисту надаються медичні документи, зокрема, ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

29 січня 2025 року на електронну адресу суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в яких остання просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовити, застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 .

Апеляційну скаргу мотивує тим, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою взагалі не містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання захисника, навіть гіпотетичним ризикам, передбаченим пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, відносно ОСОБА_7 , 1946 року народження, інваліда ІІ групи, який хворіє на цукровий діабет 2 типу, інсулінозалежний та на ряд інших супутніх хвороб, документи про що надавалися стороною захиступід час розгляду клопотання, міг запобігти запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в тому числі цілодобового, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1-5, 8, 9 частини п`ятої статті 194 КПК України.

Вказує, що висновок експерта, на який послався суд, є висновком експертів за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи №10512/24-72/10513/24-71 від 10 грудня 2024 року, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз у складі голови комісії - ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , у межах проведення якої вирішувалось питання підтвердження висновку економічного дослідження у розрізі окремих потягів з вказанням чітких сум коштів. При цьому, висновок економічного дослідження №03/11-2024 від 03 листопада 2024 року складений ТОВ «Аудиторська компанія «Про Вєро», засновником якого у 2019 році була ОСОБА_33 .

На підставі викладеного вважає, що наявність не лише історичного, але й існуючого на даний момент зв`язку між судовим експертом ОСОБА_34 та ТОВ «Аудиторська компанія «Про Вєро» виключає можливість незалежності та неупередженості експерта, а отже основний доказ, яким сторона обвинувачення підтверджує обґрунтованість підозри та на який послався суд, складений експертом, неупередженість якого викликає обґрунтовані сумніви у будь-якого неупередженого спостерігача.

Також зазначає про готовність осіб ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 взяти ОСОБА_7 під особисту поруку.

У наданих у судовому засіданні доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 додатково зауважує, що висновок експертів №10512/24-72/10513/24-71 від 10 грудня 2024 року є недопустимим доказом.

Надані безпосередньо у судовому засідання доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 є ідентичними доповненням, наданим раніше.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги з доповненнями, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою статті 364, частинами першою, третьою статті 255 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що голова Первинної профспілкової організації вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський ОСОБА_7 з метою вчинення тяжких злочинів - зловживання службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе та інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави чи юридичних осіб, спільно із заступником начальника - начальник резерву провідників виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_28 , не пізніше 01 січня 2024 року, створили та здійснювали керівництво стійким ієрархічним об`єднанням - злочинною організацією, до якої залучили осіб, які добровільно вступили до складу вказаної злочинної організації та надали згоду на участь у вчинюваних нею злочинах, а саме інструкторів (поїзних бригад): ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень: ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та інших осіб, причетність яких на даний час встановлюється слідством, якими було схвалено єдиний план вчинення кримінальних правопорушень та надано свою добровільну згоду на участь у злочинному угрупованні.

Також установлено, що ОСОБА_7 , як організатор злочинної організації, організовував скоєння злочинів, керував їх підготовкою, організовував приховування злочинної діяльності злочинної організації, розподілив обов`язки між членами злочинної організації та надалі виконував функції керівника злочинної організації при реалізації схеми заволодіння коштами АТ «Укрзалізниця» під час виконання своїх службових повноважень працівниками ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» при здійсненні пасажирських перевезень на міжнародних рейсах, а саме:

здійснював загальне керівництво діями інших учасників злочинної організації;

встановив контроль над ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» та безумовне право розпорядження грошовими коштами, отриманими внаслідок необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць (у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників) у вагонах поїздів міжнародного сполучення;

спрямовував та координував дії членів злочинної організації при підготовці та під час вчинення злочинів;

за допомогою співорганізатора - заступника начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_28 , встановлював та доводив до відома інструкторів поїзних бригад розміри поборів, для отримання неправомірної вигоди внаслідок перевезення «безквиткових» пасажирів;

особисто дотримувався встановлених неформальних правил поведінки й дисципліни з метою забезпечення конспірації, нерозголошення інформації про існування злочинної організації та контролював здійснення даних заходів іншими членами злочинної організації;

надавав настанови щодо координації та керуванні діями співучасників, що надали згоду на спільне вчинення злочинів, забезпеченні прикриття злочинних дій співучасників;

контролював і погоджував укладання та пролонгацію трудових контрактів із заступником начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_28 та інструкторами поїзних бригад, використовуючи свої повноваження та влив у складі комісії ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» з пролонгації трудових контрактів.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_28 , будучи службовою особою, спільно із організатором ОСОБА_7 , очоливши злочинну організацію, з метою реалізації розробленого ними плану, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе, всупереч інтересам АТ «Укрзалізниця», а саме ненадходженням коштів від продажу квитків, у період часу з 01 січня 2024 року до 30 червня 2024 року, діючи у складі злочинної організації, до якої увійшли виконавці, зокрема, інструктори поїзних бригад: ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , начальники пасажирських поїздів міжнародних сполучень: ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та інші особи, причетність яких на даний час встановлюється органом досудового розслідування, вчинив кримінальні правопорушення при таких обставинах.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 01 січня 2024 року, ОСОБА_28 , спільно з організатором ОСОБА_7 , діючи в складі злочинної організації, до якої увійшли інструктора (поїзних бригад) ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , начальники пасажирських поїздів міжнародних сполучень ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та інші особи, причетність яких на даний час встановлюється слідством узгодили план направлений на необліковану продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць у вагонах поїздів, з метою отримання та привласнення грошових коштів від послуг пасажирських перевезень, та запровадили механізм штучного створення дефіциту (нестачі) у системі продажу залізничних квитків на поїзди міжнародного сполучення.

З метою реалізації раніше розробленого плану злочинної діяльності, направленого на зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави чи юридичних осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_28 , залучивши для контролю пасажирських перевезень на поїздах міжнародного сполученням довірених осіб, а саме ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 01.01.2024, діючи у складі злочинної організації, спільно погодили несанкціоновані перевезення пасажирів на поїздах міжнародних сполучень: №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів», без належного оформлення, поза фінансовою звітністю, з порушенням чинних Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Розуміючи, що реалізувати зазначений план злочинної діяльності можливо лише за умови залучення до його вчинення начальників пасажирських поїздів міжнародного сполучення, а саме: №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів», які не були обізнані з злочинними намірами вищевказаних учасників злочинної групи, інструктора поїзних бригад, діючи умисно у складі злочинної організації, ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , виконуючи функції згідно відведених їм злочинних ролей, довели до відома начальників пасажирських поїздів міжнародного сполучення: №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів», а саме: ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 про вступ та безпосередню участь у злочинній організації, яку організували ОСОБА_28 спільно із ОСОБА_7 , та здійснення безпосередньо несанкціонованих перевезень пасажирів на поїздах міжнародних сполучень, на що начальники пасажирських поїздів міжнародного сполучення добровільно погодились та вступили в злочинну організацію.

У подальшому, начальники пасажирських поїздів міжнародних сполучень ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , які входять до вказаної групи, №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів», у період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2024 року, у відповідності до відведених їм ролей у злочинній організації, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди, всупереч інтересам служби, а саме ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» здійснювали систематичні несанкціоновані перевезення пасажирів у порушення правил перевезень пасажирів та багажу, без оформлення квитанцій форми ГУ-57, поза касовим оформленням.

Внаслідок дій злочинної організації у складі організаторів ОСОБА_28 , ОСОБА_7 , виконавців: інструкторів (поїзних бригад) ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ненадходження коштів від продажу квитків АТ «Укрзалізниця» на потяги №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів» за період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2024 року, з урахуванням даних БД ГАРТ-1, даних АТ «Укрзалізниця» щодо обсягів продажу та вартості квитків, розрахунково підтверджується у загальній сумі 74 640 962,24 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у створенні та керівництві злочинною організацією та у організації та керуванні злочинною організацією для керівництва кримінально протиправною діяльністю інших осіб, щодо зловживання службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави чи юридичних осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 364 КК України.

11 грудня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 09 січня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 залишено в силі застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 січня 2025 року.

Зобов`язано керівництво Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити підозрюваному ОСОБА_7 можливість отримання спеціалізованої медичної допомоги у закладах охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, включно із екстреною госпіталізацією у заклади охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, в т.ч. у тих закладах охорони здоров`я, які не входять до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та міжрегіональними управліннями з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

03 січня 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 на строк 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задоволено частково.

Продовжено строк дії обраного підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, тобто до 10 лютого 2025 включно.

Зобов`язано керівництво Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можливість отримання спеціалізованої медичної допомоги у закладах охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, включно із екстреною госпіталізацією у заклади охорони здоров`я, що надають спеціалізовану медичну допомогу, в т.ч. у тих закладах охорони здоров`я, які не входять до Орієнтовного переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та міжрегіональними управліннями з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Строк дії ухвали визначено до 10 лютого 2025 року включно.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання, зокрема, висновком експертів, протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами оглядів, недопустимість яких не встановлена в ході судового розгляду.

Крім того, слідчий суддя врахував, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені при застосуванні та продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує у клопотанні слідчий та обґрунтовує прокурор у судовому засіданні.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою, та встановлено, що у кримінальному провадженні проведено значний обсяг процесуальних та слідчих дій, проте у визначений законом строк закінчити досудове розслідування не представляється можливим, що обумовлено необхідністю проведення ряду слідчих дій, проведення яких потребує значного часу, а підстав для скасування або зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу за наведених вище обставин не встановлено.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, зважаючи на положення пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якого слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

З цих же підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяв ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 про особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки на переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною другою 364 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання апелянта на те, що прокурор не уточнює яким чином ОСОБА_7 контролював та погоджував укладення та пролонгацію трудових контрактів, проте з пред`явленої підозри та клопотання випливає ніби ОСОБА_7 здійснює або забезпечує укладення трудових контрактів; у дійсності, укладення контрактів здійснюється за рішенням комісії, створеної за рішенням начальника Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (який відповідно до позиції прокурора не входить до складу злочинної організації); для здійснення контролю над комісією у загальній кількості 13 осіб ОСОБА_7 мав би впливати на склад цієї комісії, проте на такі обставини прокурор не посилається; прокурором не додано ані ухвал суду, ані документів щодо належного розкриття результатів НСРД, при цьому зміст самих наданих прокурором документів викликає більше запитань, ніж відповідей; протокол огляду від 31 грудня 2024 року був створений за дорученням прокурора від 20 грудня 2024 року після обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 строком на 30 днів виключно для подання клопотання про продовження арешту, а отже відсутність та не співпадіння змісту файлів у протоколах, складених однією і тією ж особою щодо одного і того ж доказу виключають можливість прийняття судом протоколу від 31 грудня 2024 року як належного та допустимого доказу; і клопотання про обрання, і пред`явлена підозра наголошують на тому, що «злочин» було вчинено ОСОБА_7 з корисливих мотивів, проте жодного доказу, свідчення тощо про отримання ним будь-яких коштів надані прокурором матеріали не містять; у клопотанні щодо застосування запобіжного заходу зазначено, що підозра підтверджується допитом свідків (однак суд має сприймати допити лише у випадках допиту осіб у судовому засіданні, як передбачено вимогами статті 23 КПК України), протоколом обшуку місця проживання ОСОБА_7 , однак такий документ не долучено до клопотання, та протоколами НСРД, проте до таких документів не долучено ухвал слідчих суддів, що надавали право на здійснення цих дій, що позбавляє слідчого суддю встановити належність і допустимість доказів та відповідно прийняти обґрунтоване та законне судове рішення; клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали кримінального провадження взагалі не містять доказів про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення; висновок експерта, на який послався суд, є висновком експертів за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи №10512/24-72/10513/24-71 від 10 грудня 2024 року, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз у складі голови комісії - ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , у межах проведення якої вирішувалось питання підтвердження висновку економічного дослідження у розрізі окремих потягів з вказанням чітких сум коштів. При цьому, висновок економічного дослідження №03/11-2024 від 03 листопада 2024 року складений ТОВ «Аудиторська компанія «Про Вєро», засновником якого у 2019 році була ОСОБА_58 ; наявність не лише історичного, але й існуючого на даний момент зв`язку між судовим експертом ОСОБА_34 та ТОВ «Аудиторська компанія «Про Вєро» виключає можливість незалежності та неупередженості експерта, а отже основний доказ, яким сторона обвинувачення підтверджує обґрунтованість підозри та на який послався суд, складений експертом, неупередженість якого викликає обґрунтовані сумніви у будь-якого неупередженого спостерігача, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 мав всі можливості виїхати за межі України як до, так і після початку війни, проте залишився в Україні та продовжував допомагати працівникам Укрзалізниці на посаді голови первинної профспілкової організації, не мав та не має наміру виїжджати, все життя працював на Укрзалізниці та користується заслуженою повагою серед працівників, які на добровільних засадах входять до профспілки та постійно переобирають його головою профспілкової організації, а тому ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду вважає недоведеним; у місці проживання ОСОБА_7 та за місцем його роботи вже було проведено обшуки та жодної техніки та документів не знайдено, вилучено два телефони, до яких надано паролі доступу; ОСОБА_7 не має у своєму підпорядкуванні ані свідків, ані підозрюваних, він є головою профспілки, а не посадовою особою Укрзалізниці, а отже не може впливати на свідків, інших підозрюваних, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, посилання сторони захисту на стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 та необхідність лікування не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Окрім того, згідно з вимогами статті 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Станом на час розгляду апеляційної скарги строк дії ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року закінчився.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4