Номер провадження: 11-сс/813/75/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

адвоката ОСОБА_6

третьої особи ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 361-2, ч. 1 ст. 182 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на майно із забороною розпорядження, відчуження та користування на майно, вилучене під час проведення 11.10.2024 обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, на:

- грошові кошти номіналом 1000 гривень на загальну суму 84 тисячі гривень;

- грошові кошти номіналом 500 гривень на загальну суму 158 500 гривень;

-грошові кошти номіналом 200 гривень на загальну суму 20 тисяч гривень;

-грошові кошти у іноземній валюті (долар США) на загальну суму 34 700 доларів США;

-грошові кошти у іноземній валюті (Євро) на загальну суму 13 100 Євро.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучене у ході обшуку, майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, що у свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна, а арешт грошових коштів необхідний для конфіскації майна як виду покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу суду в частині накладання грошових коштів є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

- грошові кошти, які вилучені у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , а саме, 13 100, 00 євро, 4 700, 00 доларів США та 262 500, 00 гривень належать ОСОБА_7 , а 30 000,00 доларів США ОСОБА_8 та мають законне походження, вони не здобуті злочинним шляхом, на них не зберігались сліди злочину, вони ніколи не були знаряддям вчинення будь-якого кримінального правопорушення, вони не заборонені у цивільному обігу та до них немає жодного відношення ОСОБА_10 , який у цьому кримінальному провадженні незаконно притягується до кримінальної відповідальності. Отже, вищевказані грошові кошти, які виявлені та вилучені під час обшуку належать ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можуть бути визнані речовими доказами, оскільки не відповідають жодній із ознак речового доказу, визначених ст. 98 КПК України;

- арешт на зазначені грошові кошти, які є тимчасово вилученим майном накладено майже через два місяці з моменту їх вилучення, тобто 05.12.2024. Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Таким чином, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає безумовному скасуванню, оскільки постановлена із порушенням вимог, передбачених ч. 6 ст. 173 КПК України та у той час, коли вже тимчасово вилучене майно повинно бути повернуто його власникам.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді в частині арешту грошових коштів скасувати та постановити у цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання про арешт грошових коштів.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 надав письмові заперечення на апеляційну скаргу та просив розглядати справу за його відсутності.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 та його представник доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, забезпечення спеціальної конфіскації (ч.ч.1-2 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя у повному обсязі належним чином дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до клопотання про арешт майна у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001604 від 09 вересня 2024 року.

В рамках вказаного кримінального провадження 12 жовтня 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, погрозою пошкодження чи знищення їхнього майна, розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

З матеріалів справи вбачається, що у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 03.09.2024 у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, дізнавшись від мешканця м. Одеси ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про наявність в останнього усних вимог до колишнього пасинка ОСОБА_12 щодо повернення удаваного боргу у розмірі 60 000 доларів США, виник умисел на незаконне збагачення шляхом використання злочинної діяльності як джерела прибутку.

З цією метою ОСОБА_10 способом заробітку обрав діяльність, пов`язану із збиранням особистої та конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_12 , створенням компрометуючих ОСОБА_12 та його членів сім`ї відомостей, розповсюдженням їх у мессенджерах, виказанням погроз застосування насильства щодо ОСОБА_12 та членів його сім`ї, а також виказанням останньому вимоги у передачі ОСОБА_11 грошових коштів в еквіваленті 60 000 доларів США.

Усвідомлюючи, що для належного та своєчасного виконання вищевказаного злочинного плану необхідне залучення людських ресурсів, ОСОБА_10 вирішив залучити до його реалізації свого знайомого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким у подальшому вирішив діяти спільно, за попередньою змовою та з єдиним умислом, а також розподілом функцій кожного, залишивши за собою керівну роль.

Крім того, з метою отримання персональних даних щодо ОСОБА_12 , членів його сім`ї та близьких осіб, ОСОБА_10 залучив до реалізації виконання злочинного плану невстановлених на теперішній час працівників правоохоронних органів Одеської області, від яких отримав відомості з Державних баз даних, реєстрів, інформаційних систем та порталів, доступ до яких обмежений.

Згідно злочинного плану, розробленого ОСОБА_10 , останній взяв на себе функції загального керівництва, комунікації із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , збору відомостей про ОСОБА_12 та членів його сім`ї.

У свою чергу ОСОБА_13 відведено функцію спостереження за ОСОБА_12 та членами його сім`ї, збирання фото- та відеоматеріалів стосовно ОСОБА_12 , створення компрометуючого контенту стосовно дружини ОСОБА_12 ОСОБА_14 , розповсюдження такої інформації у групах та чатах мессенджера Телеграм, здійснення психологічного тиску за допомогою листування у мессенджері Телеграм, та виказання погроз застосування насильства у такому листуванні.

Так, 04.09.2024 о 19:00 у ході зустрічі між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 біля АЗС «Socar» по вул. Люстдорфська дорога, 11а у м. Одесі, останній виказав ОСОБА_12 вимогу у поверненні ОСОБА_11 грошових коштів у розмірі 60000 доларів США.

У ході зустрічі, задля створення у ОСОБА_12 враження, що він дійсно спілкується із працівником правоохоронного органу, ОСОБА_10 продемонстрував надруковану на аркушах паперу інформацію (персональні дані: анкетні та контактні відомості, дані про нерухомість, зареєстровані транспортні засоби, адреси мешкання, засоби зв`язку та сторінки у соціальних мережах) щодо членів сім`ї ОСОБА_12 та інших близьких осіб, серед яких сам ОСОБА_12 , його матір ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , колишня дружина ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_5 , малолітній син ОСОБА_17 23.04.2013, колишні тесть ОСОБА_18 25.02.1963 та теща ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_10 з метою передачі ОСОБА_12 грошових коштів, виказав останньому погрозу передачі вищезазначеної конфіденційної інформації членам етнічних злочинних угруповань.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 24.09.2024, на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, з метою пригнічення волі ОСОБА_12 та примушування його до передачі грошових коштів, ОСОБА_10 та ОСОБА_20 вирішили застосувати психічний тиск до нього та членів його сім`ї шляхом створення та розповсюдження компрометуючої інформації, виказання погроз застосування насильства щодо ОСОБА_12 та його близьких осіб, пошкодження та знищення майна ОСОБА_12 .

З цією метою, 24.09.2024 о 10:44 ОСОБА_20 на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , згідно покладених на нього функцій, зателефонувавши на особистий мобільний номер телефону ОСОБА_14 , повідомив останній її персональні дані, а також дані її батька - ОСОБА_21 та матері - ОСОБА_22 , та виказав погрозу у вигляді прибуття на день народження її батька, для святкувати спільно із ними, та про необхідність повернення ОСОБА_12 позичених грошових коштів.

Одночасно з цим, ОСОБА_20 з метою пригнічення волі ОСОБА_12 , залякування останнього та примушування його до передачі грошових коштів, повідомив ОСОБА_14 про можливість направлення її фотографій з прогулянки у парку із сином, тим самим переконавши останню про спостереження за ОСОБА_12 та членами його сім`ї.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 25.09.2024, з метою примушування ОСОБА_12 до передачі грошових коштів, ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, розмістили у групі в мессенджері Телеграм «Спонсоры Содержанки Одесса» (https://t.me/OdessaSponsors/67529) оголошення про надання ОСОБА_14 інтимних послуг, закріпивши у оголошенні про це її особистий мобільний номер телефону НОМЕР_1 та фотографії, які він отримав з її персонального профілю у вказаному мессенджері, після чого ОСОБА_14 почали надходити повідомлення від сторонніх осіб з пропозицією вступу у інтимні стосунки за грошову винагороду.

Одночасно з цим, ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , з метою здійснення психологічно насильства на ОСОБА_12 та членів його сім`ї, та примушуванням його до передачі грошових коштів почали розсилати посилання на зазначене оголошення іншим особам, у тому числі батьку та матері ОСОБА_14 , із зазначенням у коментарях про те, що у ОСОБА_12 проблеми.

Надалі, 25.09.2024 о 23:02, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, надіслали батьку ОСОБА_14 - ОСОБА_21 повідомлення у мессенджері Телеграм, у якому повідомили останньому, із застосуванням ненормативної лексики, що ОСОБА_12 та його дружина винні грошові кошти, та виказали погрозу пошкодження та знищення майна останнього - автомобіля та житлового будинку.

У цей же день, 25.09.2024 о 23:02 ОСОБА_20 та ОСОБА_10 на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, надіславши матері ОСОБА_14 ОСОБА_22 повідомлення у мессенджері Телеграм із створеним дублікатом аккаунту ОСОБА_14 та її фотографіями у даних контакту, повідомили про надання останньою інтимних послуг з метою збору грошових коштів на подарунок батьку.

У подальшому, 29.09.2024 ОСОБА_20 почав слідкувати за переміщенням ОСОБА_12 , його дружини ОСОБА_14 та малолітнього сина ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та слідкуючи за ними, о 12:30 прибув до парку «Перемоги» у м. Одесі, який знаходиться між вулицями проспект Шевченка, вул. Маршала Говорова та вул. Академічна.

Перебуваючи за вказаною адресою, вчиняючи свої дії конспіративно та з укриттям від оточуючих своїх дійсних намірів, ОСОБА_20 , продовжуючи вести спостереження, використовуючи особистий мобільний телефон здійснив фотофіксацію прогулянки ОСОБА_12 , його дружини ОСОБА_14 , малолітнього сина ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та транспортного засобу останніх BMW 530E

Після цього, 29.09.2024 о 13:18, продовжуючи протиправні дії, направлені на залякування ОСОБА_12 подальшим застосуванням насильства щодо нього та його близьких родичів, примушуванням останнього до передачі грошових коштів, ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , згідно покладених на нього функцій, використовуючи у мессенджері Телеграм сторінку, яку він створив із використанням фотографій ОСОБА_14 та її анкетних даних, надіслав останній повідомлення із раніше виконаними фотографіями прогулянки ОСОБА_12 та членів його сім`ї, написавши погрози застосування насильства та знищення майна автомобіля ОСОБА_12 , неможливості ведення нормального способу життя та вчинення невідомими особами дій щодо завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_14 .

Цього ж дня, о 21:35 продовжуючи протиправні дії, направлені на залякування ОСОБА_12 подальшим застосуванням насильства щодо нього та його близьких родичів, примушуванням останнього до передачі грошових коштів, ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , згідно покладених на нього функцій, використовуючи мессенджер Телеграм, надіслав матері ОСОБА_14 - ОСОБА_22 , повідомлення із раніше виконаними фотографіями прогулянки ОСОБА_12 та членів його сім`ї, написавши погрози застосування насильства у вигляді вчинення невідомими особами дій щодо завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_14 , а також зазначив на ведення постійного спостереження за ОСОБА_14 та необхідність сплати ОСОБА_12 позичених грошових коштів

Будучи пригніченим, заляканим діями ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , побоюючись за власне життя та життя близьких осіб, ОСОБА_12 вимушено погодився про передачу грошових коштів, про що 08.10.2024 о 13:00 у ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_10 .

У подальшому, 11.10.2024 о 12:00 ОСОБА_12 на виконання вимог ОСОБА_10 , зателефонував останньому та повідомив про наявність грошових коштів у розмірі 25000 доларів США. У свою чергу, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_20 , згідно єдиного злочинного плану, повідомив ОСОБА_12 про необхідність прибуття за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59, до готелю «Чорне море», де його буде чекати ОСОБА_11 .

Цього ж дня, о 13:00 ОСОБА_12 , виконуючи вказівки ОСОБА_10 , прибув за вищезазначеною адресою, де його очікував ОСОБА_11 . У ході зустрічі, ОСОБА_12 повідомив про можливість передачі частини грошових коштів у розмірі 25000 доларів США, при отриманні гарантій щодо припинення переслідування його та членів його сім`ї, погроз знищення чи пошкодження майна, та погроз завдання шкоди здоров`ю членам його сім`ї. На вказане ОСОБА_11 відповів ствердно, проте повідомив, що ОСОБА_12 необхідно буде передати ще 35000 доларів США.

Після чого, ОСОБА_12 передав ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, а ОСОБА_10 та ОСОБА_13 було затримано працівниками правоохоронних органів.

Так, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук за результатами проведення якого виявлено та вилучено (перелік якого зазначено у резолютивній частині оскарженої ухвали), зокрема: грошові кошти номіналом 1000 гривень на загальну суму 84 тисячі гривень; грошові кошти номіналом 500 гривень на загальну суму 158 500 гривень; грошові кошти номіналом 200 гривень на загальну суму 20 тисяч гривень; грошові кошти у іноземній валюті (долар США) на загальну суму 34 700 доларів США; грошові кошти у іноземній валюті (Євро) на загальну суму 13 100 Євро.

Виявлене та вилучене майно було визнано речовим доказам постановою слідчого від 12 жовтня 2024 року.

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вилучені речі, зокрема, на грошові кошти, оскільки вони набуті кримінально протиправним шляхом, тобто з метою спеціальної конфіскації, а також для конфіскації майна як виду покарання.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Правилами ч. 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з диспозицією ч. 4 ст. 189 КК України, за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, про необхідність у накладенні арешту на рухоме майно, у зв`язку з тим, що санкція ч. 4 ст. 189 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_10 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, тому відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту.

Згідно з ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Зі змісту ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є, у тому числі, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Разом з цим, як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя при встановленні належності зазначених грошових коштів підозрюваному виходив з обставин їх виявлення та вилучення за місцем проживання підозрюваного, ненаданням стороною захисту відомостей та доказів на підтвердження конкретних сум грошових коштів, які належать підозрюваному, а тому обґрунтовано застосував до ситуації із цими грошовими коштами презумпцію власності, встановивши їх належність ОСОБА_10 , як особі, в якої вони знаходились у фактичному володінні.

Колегія суддів суд при цьому зауважує, що при розгляді питання про арешт суд не вправі визначати право власності за будь-якою особою, а спір про належність речей вирішується в порядку цивільного судочинства (постанова ККС ВС від 09 квітня 2020 року у справі №676/2199/19). Натомість, на підставі фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, перевіряються відомості про належність особі майна, щодо якого вирішується питання про арешт.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на вилучені грошові кошти з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації, оскільки докази, які містяться у матеріалах справи свідчать, що вилучена сума грошових коштів не співпадає з доходами ОСОБА_10 - загальна сума за 2013- 2024 роки, тобто за 12 років, складає 378 950 грн., його дружини ОСОБА_24 , загальна сума за 2014-2024 роки, тобто за 11 років, складає 321 603 грн., без утримання податку та здійснення будь-яких витрат, у тому числі витрат на підтримання життєдіяльності, що свідчить про відсутність у них фінансової спроможності накопичити такі суми коштів тож ці кошти могли бути набутими незаконно.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянтів про неналежність вилучених грошових коштів підозрюваному ОСОБА_10 , при цьому, обґрунтовувала належність вилучених грошових коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посилаючись на джерело походження таких коштів.

У першу чергу апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до протоколу обшуку від 11 жовтня 2024 року (а.с.34-45 т.1) ОСОБА_24 зазначила, що вилучені грошові кошти належать родичам та близьким, проте, без зазначення конкретних осіб та сум, які належать останнім. По-друге, ні в апеляційній скарзі, ні під час розгляду апеляційної скарги учасники судового засідання не надали будь-якого розумного пояснення зберігання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх власних коштів у таких значних сумах у квартирі, в якій вони фактично не проживають. По-третє, колегія суддів приймає до уваги надані апелянтами документи щодо їх фінансової спроможності, однак, за відсутності доказів передачі грошових коштів ОСОБА_10 або його дружині ОСОБА_24 , розцінює вказану позицію апелянтів, які є матір`ю та братом ОСОБА_24 , як таку, що обумовлена зацікавленістю у звільненні коштів з під арешту в інтересах свого родича.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, відповідно до ст.132, 170, 173 КПК дотримався принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та врахував наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб. Доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення особами, які подали апеляційні скарги, не надано та під час їх розгляду не встановлено.

Таким чином, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційних скаргах, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 361-2, ч. 1 ст. 182 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4