Справа № 307/5078/24
Провадження №1-м/307/34/24
УХВАЛА

06 лютого 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 та захисника засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання провисання та виконання на території України вироку суду іноземної держави., яке надійшло від Міністерства юстиції України щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України.

в с т а н о в и в:

Міністерство юстиції України звернулось до суду із клопотанням про визнання та виконання на території України вироку суду іноземної держави, в якому просить : визнати і виконати на території України вирок румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року стосовно громадянина України ОСОБА_6 ; визначити частину покарання, яка підлягає виконанню, керуючись положеннями кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винним вироком румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 засуджено вироком Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року, який набрав законної сили 03.07.2023 року, з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених частинами першою, другою статті 192 (ненавмисне вбивство), частиною першою статті 336 (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого) КК Румунії, що також, на думку уповноваженої особи Міністерства юстиції України, є караним діянням відповідно до статей 119, 286-1 КК України.

В обґрунтування наявності підстав для визнання та виконання на території України вищевказаного вироку вказує, що ОСОБА_6 є громадянином України, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , в`їхав на територію України 01.03.2023 року, до того 17.02.2023 року брав особисту участь в судовому засіданні, а раніше 02.02.2023 року подав клопотання про розгляд справи у спрощеному порядку, визнаючи вчинення інкримінованих йому діянь, особисто отримав 22.02.2023 року копію вироку та заявив про його апеляційне оскарження, невідбута частина покарання, виконання якої запитується на території України становить 4 роки 80 днів позбавлення волі.

Таким чином, стверджує, що запит Міністерства юстиції Румунії про визнання на території України вищевказаного вироку стосовно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає умовам, передбаченим статтями 4, 5 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків 1970 року, статтею 602 КПК України, частиною четвертою статті 10, частинами першою, третьою статті 80 КК України, пунктами 1-3 Розділу ІХ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємодії правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Мін`юсту України від 19.08.2019 року №2599/5, зареєстрованим у Мін`юсті України 22.08.2019 року за №956/33927, тому наявні підстави для внесення уповноваженим органом до суду клопотання про виконання вироку суду іноземної держави та відповідно вирішення такого судом.

Тому просить суд :

визнати і виконати на території України вирок румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року стосовно громадянина України ОСОБА_6 ;

визначити частину покарання, яка підлягає виконанню, керуючись положеннями кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винним вироком румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року.

У судовому засіданні представниця Міністерства юстиції України клопотання підтримала та просить його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому. Крім цього, зазначає, що у даному випадку суд може керуватися положеннями ст..610 КПК України для визначення частини покарання, яка підлягає виконанню, керуючись положенням Кримінального кодексу України, за кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винним вироком румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року.

Прокурор в судовому засіданні не підтримав клопотання Міністерства юстиції України та в задоволенні його просить відмовити, так як частина 1 ст. 336 Кримінального кодексу Румунії, на відміну від ст. 286-1 Кримінального кодексу України, не має матеріального складу кримінального правопорушення, а відтак на його думку неможливо визначити за якими частинами ст.. 286-1 КК України слід кваліфікувати дії ОСОБА_6 , а тому на його думку твердження представника представник Міністерства юстиції України про те, що частина перша статті 336 КК Румунії, за якою засуджено ОСОБА_6 , утворює склад злочину, передбачений ст.. 286-1 КК України, не ґрунтуються на вимогах закону. Також, вважає, що частини 1, 2 статті 192 Кримінального кодексу Румунії суттєво різниться від складу злочину, передбаченого частинами 1, 2 ст. 119 Кримінального кодексу України, що унеможливлює застосування останньої. Також, звертає увагу суду на те, що у даному випадку судом не може бути застосовано вимоги ст..610 КПК України, оскільки питання приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України вирішується за згодою засудженого, а в даному випадку таке відсутнє.

Захисник ОСОБА_5 засудженого ОСОБА_6 в судовому засіданні вважає, що ініціювання уповноваженим органом розгляду клопотання про визнання та виконання вироку суду іноземної держави, за наведених в ньому умов є безпідставним, що унеможливлює визнання та виконання в даному випадку, вироку румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року стосовно громадянина України ОСОБА_6 , виходячи з наступного.

Так, звертає увагу суду на те, що з наявного в матеріалах клопотання перекладу з румунської мови запиту Суду міста Бая Маре від 20.07.2023 року, адресованого Міністерству Юстиції (Румунії) щодо визнання кримінального вироку, слідує що кримінальним вироком №809/17.02.2023, винесеним у справі №6885/182/2022 ОСОБА_6 був засуджений до 5 років позбавлення волі, що складається з 4 років позбавлення волі за вчинення злочину вбивство через необережність, передбаченого частиною 1 і 2 статті 192 Кримінального кодексу, і 3 років позбавлення волі за злочин керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на дорогах загального користування, передбачений частиною 1 статті 336 Кримінального кодексу.

Із змісту самого вироку від 17.02.2023 року (додаток 3) та кримінального рішення апеляційного суду від 03.07.2023 року (додаток 7), видно, що ОСОБА_6 засуджено:

-на підставі ст.192 пункт 1 і 2 Кримінального кодексу, з використанням ст. 396 абз. 10 Кримінально процесуального кодексу, до покарання у вигляді 4 років ув`язнення за вчинення злочину ненавмисного вбивства;

-на підставі ст. 336 абз. 1 Кримінального кодексу, з використанням ст. 396 абз.10 Кримінального процесуального кодексу, до покарання вигляді 3 років ув`язнення за вчинення злочину керування транспортним засобом під впливом алкоголю;

-згідно зі ст. 38 абз.2 Кримінального кодексу, за вчинення злочинів в умовах ідеального злиття (сукупності) призначено 5 років ув`язнення.

У листі Суду міста Бая-Маре від 05.01.2024 (додаток 8), наведено тексти Кримінального кодексу Румунії, що стосуються заяви про виконання покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, згідно вказаного листа, ст. 192 Ненавмисне вбивство, складається з двох частин (пунктів).

Частина 1 ст. 192 Кримінального кодексу, передбачає відповідальність за ненавмисне вбивство особи, у виді позбавлення волі від одного до п`яти років.

Частиною 2 ст. 192 Кримінального кодексу, передбачено відповідальність за ненавмисне вбивство внаслідок порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності чи для виконання певної діяльності, у виді позбавлення волі від двох до семи років.

Коли порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності саме по собі становить злочин, застосовуються правила щодо конкурсу (сукупності) злочинів.

В свою чергу, частина 1 ст. 336 Кримінального кодексу (керування транспортним засобом під впливом алкоголю чи інших речовин), встановлює відповідальність за керування транспортним засобом на дорогах загального користування особою, яка згідно з законом повинна мати дозвіл на водіння, особою яка на момент взяття біологічних зразків, має алкогольну інтоксикацію більше 0,80 г/л чистого алкоголю в крові, у виді позбавлення волі від одного до п`ять років або штрафом.

Таким чином, вважає, що твердження клопотання про те, що частина перша статті 336 КК Румунії, за якою засуджено ОСОБА_6 , утворює склад злочину «керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого» та про її караність відповідно до ст. 286-1 КК України, не грунтуються на вимогах закону, а є наслідком довільного тлумачення, уповноваженою особою, положень, зазначеної норми.

Разом з цим, посилаючись на ст.2, ч.ч. 1, 3, 4 ст.3, ч.ч.2, 3 ст.4, ч.4 ст.10 КК України, ч. 1 ст. 9 Конституції України та на ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року, яка ратифікована Законом України № 172-IV від 26.09.2002 року, зазначає, що передумовою виконання в Україні вироку суду іноземної держави є кримінально-правова кваліфікація скоєного як злочину за законодавством як держави місця вчинення злочину, так і України.

ОСОБА_6 засуджено за вчинення кількох кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена різними статтями (частинами статті) Кримінального кодексу Румунії, і які посягають на різні, охоронювані законом, суспільні відносини.

Зокрема: ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 336 Кримінального кодексу Румунії, за керування транспортним засобом під впливом алкоголю чи інших речовин, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції) та свідчить про відсутність злочинності і караності, зазначеного діяння в Україні, що в свою чергу унеможливлює визнання та виконання даної санкції на території України.

При наданні оцінки доводам клопотання про засудження ОСОБА_6 за частинами першою, другою статті 192 Кримінального кодексу Румунії (ненавмисне вбивство), які на думку Мін`юсту є караним діянням відповідно до статті 119 КК України, звертає увагу на те, що як вже зазначалось статтю 192 Кримінального кодексу Румунії утворюють два окремі склади злочинів, перший визначений у частині 1 ст. 192, ненавмисне вбивство особи, яке карається позбавленням волі від одного до п`ять років, другий встановлений частиною 2 цієї ж статті, ненавмисне вбивство внаслідок порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності чи для виконання певної діяльності, яке карається позбавленням волі від двох до семи років.

Водночас стаття 119 Кримінального кодексу України (вбивство через необережність) також складається з двох частин, а саме ч.1, яка передбачає відповідальність за вбивство, вчинене через необережність, у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк та ч.2, якою встановлено відповідальність за вбивство двох або більше осіб, вчинене через необережність, у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, діяння передбачене ч.1 ст. 192 Кримінального кодексу Румунії ненавмисне вбивство особи, визнається злочином на території України, відповідальність за який, передбачено ч.1 ст. 119 КК України.

В свою чергу, ч.2 ст. 192 Кримінального кодексу Румунії, утворює кваліфікований склад, вказаного злочину ненавмисне вбивство внаслідок порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності чи для виконання певної діяльності, за вчинення якого засуджено ОСОБА_6 , і який суттєво різниться від складу злочину, встановленого ч.2 ст. 119 КК України - вбивство двох або більше осіб, вчинене через необережність, що свідчить про безпідставність тверджень клопотання уповноваженої особи про караність, зазначеного діяння відповідно до статті 119 КК України.

Крім цього, будь-якою іншою нормою Кримінального кодексу України, також не встановлено окремої відповідальності за ненавмисне вбивство внаслідок порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності чи для виконання певної діяльності.

Водночас, кримінальним вироком №809/17.02.2023, винесеним у справі №6885/182/2022, про визнання та виконання якого подано клопотання, ОСОБА_6 засуджено, зокрема, до 4 років позбавлення волі за вчинення злочину вбивство через необережність, передбаченого частиною 1 і 2 статті 192 Кримінального кодексу, якими встановлено різну міру відповідальності, а саме частиною 1 - позбавлення волі від одного до п`ять років, частиною 2 - позбавлення волі від двох до семи років, без визначення у вироку, призначеного судом покарання, за кожен із злочинів, що не відповідає положенням Кримінального кодексу України щодо призначення покарань, та унеможливлює визначення конкретної частини покарання за ч.1 ст. 192 Кримінального кодексу Румунії (ненавмисне вбивство особи), яка відповідає ч.1 ст.119 КК України.

Згідно визначень, які містяться в ст. 1 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків:

(c) "Вирок" означає встановлення санкції;

(d) "Санкція" означає будь-яке покарання чи інший захід, ясно накладений на особу, стосовно злочину, в Європейському судовому рішенні у кримінальній справі, чи в "ordonance penale".

Таким чином, вважає, що запит про визнання та виконання на території України вироку суду іноземної держави не відповідає вимогам Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, зокрема щодо злочинності діяння за законодавством України (ст.4) та щодо ясності накладення санкції (ст.1), що унеможливлює, з урахуванням положень Кримінального кодексу України, виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково та вказує на необґрунтованість поданого до суду клопотання.

Тому, просить суд відмовити у визнанні та виконанні на території України вироку румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року, стосовно громадянина України ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши думку прокурора, представника Міністерства юстиції України, захисника та вивчивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч 4 ст.10 КК України, виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970, які ратифіковані Україною 22.09.1995 та 26.09.2002 відповідно.

Згідно із ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Судом встановлено, що до Міністерства юстиції України подано запит Суду міста Бая Маре від 20.07.2023 року, адресованого Міністерству Юстиції (Румунії) щодо визнання кримінального вироку, із якого вбачається, що кримінальним вироком №809/17.02.2023, винесеним у справі №6885/182/2022 ОСОБА_6 був засуджений до 5 років позбавлення волі, що складається з 4 років позбавлення волі за вчинення злочину вбивство через необережність, передбаченого частиною 1 і 2 статті 192 Кримінального кодексу, і 3 років позбавлення волі за злочин керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на дорогах загального користування, передбачений частиною 1 статті 336 Кримінального кодексу.

Із змісту самого вироку від 17.02.2023 року та кримінального рішення апеляційного суду від 03.07.2023 року, вбачається, що ОСОБА_6 засуджено:

-на підставі ст.192 пункт 1 і 2 Кримінального кодексу, з використанням ст. 396 абз. 10 Кримінально процесуального кодексу, до покарання у вигляді 4 років ув`язнення за вчинення злочину ненавмисного вбивства;

-на підставі ст. 336 абз. 1 Кримінального кодексу, з використанням ст. 396 абз.10 Кримінального процесуального кодексу, до покарання вигляді 3 років ув`язнення за вчинення злочину керування транспортним засобом під впливом алкоголю;

-згідно зі ст. 38 абз.2 Кримінального кодексу, за вчинення злочинів в умовах ідеального злиття (сукупності) призначено 5 років ув`язнення.

У листі Суду міста Бая-Маре від 05.01.2024, наведено тексти Кримінального кодексу Румунії, що стосуються заяви про виконання покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, згідно вказаного листа, ст. 192 Ненавмисне вбивство, складається з двох частин (пунктів).

Частина 1 ст. 192 Кримінального кодексу, передбачає відповідальність за ненавмисне вбивство особи, у виді позбавлення волі від одного до п`яти років.

Частиною 2 ст. 192 Кримінального кодексу, передбачено відповідальність за ненавмисне вбивство внаслідок порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності чи для виконання певної діяльності, у виді позбавлення волі від двох до семи років.

Коли порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності саме по собі становить злочин, застосовуються правила щодо конкурсу (сукупності) злочинів.

Як вбачається ОСОБА_6 засуджений за вчинення кількох кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена різними статтями (частинами статті) Кримінального кодексу Румунії, і які посягають на різні, охоронювані законом, суспільні відносини, зокрема : за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 336 Кримінального кодексу Румунії, за керування транспортним засобом під впливом алкоголю чи інших речовин, за частиною першою, статті 192 Кримінального кодексу Румунії, ненавмисне вбивство та за частиною другою статті 192 Кримінального кодексу Румунії, ненавмисне вбивство внаслідок порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності чи для виконання певної діяльності.

Як встановлено судом частина 1 ст. 336 Кримінального кодексу (керування транспортним засобом під впливом алкоголю чи інших речовин), встановлює відповідальність за керування транспортним засобом на дорогах загального користування особою, яка згідно з законом повинна мати дозвіл на водіння, особою яка на момент взяття біологічних зразків, має алкогольну інтоксикацію більше 0,80 г/л чистого алкоголю в крові, у виді позбавлення волі від одного до п`ять років або штрафом.

Таким чином, частина 1 ст. 336 КК Румунії, за якою засуджено ОСОБА_6 , не утворює складу злочину, передбаченого ст. 286-1 КК України (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого), а утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), що свідчить про відсутність злочинності і караності, зазначеного діяння в Україні, та унеможливлює визнання та виконання даної санкції на території України.

Також, за частинами першою, другою статті 192 Кримінального кодексу Румунії утворюються два окремі склади злочинів, перший визначений у частині 1 ст. 192, ненавмисне вбивство особи, яке карається позбавленням волі від одного до п`ять років, другий встановлений частиною 2 цієї ж статті, ненавмисне вбивство внаслідок порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності чи для виконання певної діяльності, яке карається позбавленням волі від двох до семи років.

Стаття 119 Кримінального кодексу України (вбивство через необережність) також складається з двох частин, а саме ч.1, яка передбачає відповідальність за вбивство, вчинене через необережність, у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк та ч.2, якою встановлено відповідальність за вбивство двох або більше осіб, вчинене через необережність, у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, діяння передбачене ч.1 ст. 192 Кримінального кодексу Румунії ненавмисне вбивство особи, визнається злочином на території України, відповідальність за який, передбачено ч.1 ст. 119 КК України.

Однак, ч.2 ст. 192 Кримінального кодексу Румунії, утворює кваліфікований склад, вказаного злочину ненавмисне вбивство внаслідок порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності чи для виконання певної діяльності, за вчинення якого засуджено ОСОБА_6 , і який суттєво різниться від складу злочину, встановленого ч.2 ст. 119 КК України - вбивство двох або більше осіб, вчинене через необережність, що свідчить про безпідставність караності зазначеного діяння відповідно до статті 119 КК України.

Іншою нормою Кримінального кодексу України, також не встановлено окремої відповідальності за ненавмисне вбивство внаслідок порушення законодавчих норм або заходів передбачених для виконання професійної або ремісничої діяльності чи для виконання певної діяльності.

Разом з цим, кримінальним вироком №809/17.02.2023, винесеним у справі №6885/182/2022, про визнання та виконання якого подано клопотання, ОСОБА_6 засуджено, зокрема, до 4 років позбавлення волі за вчинення злочину вбивство через необережність, передбаченого частиною 1 і 2 статті 192 Кримінального кодексу, якими встановлено різну міру відповідальності, а саме частиною 1 - позбавлення волі від одного до п`ять років, частиною 2 - позбавлення волі від двох до семи років, без визначення у вироку, призначеного судом покарання, за кожен із злочинів, що не відповідає положенням Кримінального кодексу України щодо призначення покарань, та унеможливлює визначення конкретної частини покарання за ч.1 ст. 192 Кримінального кодексу Румунії (ненавмисне вбивство особи), яка відповідає ч.1 ст.119 КК України.

Згідно визначень, які містяться в ст. 1 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків:

(c) "Вирок" означає встановлення санкції;

(d) "Санкція" означає будь-яке покарання чи інший захід, ясно накладений на особу, стосовно злочину, в Європейському судовому рішенні у кримінальній справі, чи в "ordonance penale".

Враховуючи наведене, суд вважає, що запит про визнання та виконання на території України вироку суду іноземної держави не відповідає вимогам Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, зокрема щодо злочинності діяння за законодавством України (ст.4) та щодо ясності накладення санкції (ст.1), що унеможливлює, з урахуванням положень Кримінального кодексу України, виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково та вказує на необґрунтованість поданого до суду клопотання.

Щодо тверджень представника Міністерства юстиції України про можливість застосування судом положень ст..610 КПК України для визначення частини покарання, яка підлягає виконанню, керуючись положенням Кримінального кодексу України, за кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винним вироком румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року, то суд вважає, що застосування цієї норми закону можливе і було б результативним у даному випадку при розгляді клопотання про вирішення питання приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України. Однак таке відсутнє, що не уможливлює привести вирок румунського Суду у відповідність із законодавством України.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні клопотання про визнання та виконання на території України вироку румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року, стосовно громадянина України ОСОБА_6 , слід відмовити.

Керуючись, ст.ст. 602-603 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання про визнання та виконання на території України вироку румунського Суду міста Бая Маре від 17.02.2023 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Клуж від 03.07.2023 року, стосовно громадянина України ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено о 8.30 год. 07.02.2025 р.

Суддя: ОСОБА_1