УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2024 року, якою задоволено подання Вознесенського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно засудженого ОСОБА_6 , якого звільнено від покарання, на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання начальника Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській Донецькій, Луганській, Херсонській областях - відмовити.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, задоволено подання начальника Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях. Засудженого ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, згідно якого ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, за епізодами таємного викрадення чужого майна в середині липня 2023 року на суму 739 грн. 32 коп., у середині липня 2023 року на суму 472 грн. 64 коп. та на початку серпня 2023 року на суму 1390 грн., на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування Закону про кримінальну відповідальність.

Вказує, що відповідно до вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні п`яти кримінальних правопорушень, які суд кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану та призначив покарання без застосування ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Зауважує, що суд першої інстанції не звернув увагу, на те, що за кожним з цих п`яти кримінальних правопорушень ОСОБА_6 окремо покарання не призначалось, оскільки кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності відповідальність за які передбачена однією частиною однієї статті Кримінального кодексу України.

З огляду на вищенаведене, зазначає, що суд першої інстанції не мав повноважень звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2022 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами таємного викрадення чужого майна в середині липня 2023 року на суму 739 грн. 32 коп., у середині липня 2023 року на суму 472 грн. 64 коп. та на початку серпня 2023 року на суму 1390 грн., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки судом не призначалось окремо покарання за кожним з цих епізодів.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

09.10.2024 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло подання начальника Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст.74 КК України відносно ОСОБА_6 . В обґрунтування поданого подання зазначено, що на виконанні в Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з 02.04.2024 року перебуває вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2024 року, яким ОСОБА_6 був засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки. 09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року. Внесені вказаним Законом зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону. Оскільки згідно вироку суду від 22.02.2024 року сума викраденого майна ОСОБА_6 за кримінальні правопорушення які були скоєні в липні та в серпні 2023 року становить 739 грн. 32 коп., 472 грн. 64 коп. та 1390 грн., тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то вказані дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням викладеного, начальник Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, звернулась до суду із поданням та просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного йому вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2024 року за епізодами скоєння крадіжок в липні та в серпні 2023 року, де вартість викраденого майна становить 739 грн. 32 коп., 472 грн. 64 коп. та 1390 грн.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2024 року подання Вознесенського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях задоволено. ОСОБА_6 , звільнено від покарання, призначеного за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2024 року за вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст.185 КК України, згідно якого ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, за епізодами таємного викрадення чужого майна в середині липня 2023 року на суму 739 грн. 32 коп., у середині липня 2023 року на суму 472 грн. 64 коп. та на початку серпня 2023 року на суму 1390 грн., на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Задовольняючи подання та звільняючи засудженого від призначеного покарання, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, констатував, що за епізодами таємного викрадення чужого майна в середині липня 2023 року на суму 739 грн. 32 коп., у середині липня 2023 року на суму 472 грн. 64 коп. та на початку серпня 2023 року на суму 1390 грн, вартість викраденого ОСОБА_6 , майна не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становив в 2023 році 2484 грн. і оскільки законодавець декриміналізував діяння, подання підлягало задоволенню.

Обставини встановлені апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив ухвалу суду скасувати, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Як вбачається з ухвали суду, начальник Вознесенського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернулась до суду з поданням відносно засудженого ОСОБА_6 , якому просила суд вирішити питання щодо приведення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2024р. у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», від 18.07.2024р. за №3886-IX в частині вирішення питання про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України за епізодами в середині липня та середині серпня 2023 року за діяння, караність якого усунена законом.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2024 року подання Вознесенського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях задоволено. ОСОБА_6 , звільнено від покарання, призначеного за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2024 року за вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст.185 КК України, згідно якого ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, за епізодами таємного викрадення чужого майна в середині липня 2023 року на суму 739 грн. 32 коп., у середині липня 2023 року на суму 472 грн. 64 коп. та на початку серпня 2023 року на суму 1390 грн., на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Задовольняючи подання та звільняючи засудженого від призначеного покарання, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, констатував, що за епізодами таємного викрадення чужого майна в середині липня 2023 року на суму 739 грн. 32 коп., у середині липня 2023 року на суму 472 грн. 64 коп. та на початку серпня 2023 року на суму 1390 грн, вартість викраденого ОСОБА_6 , майна не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становив в 2023 році 2484 грн. і оскільки законодавець декриміналізував діяння, подання підлягало задоволенню.

Проте, колегія судді не погоджується з таким рішення суду, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2024 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення п`яти кримінальних правопорушень, які суд кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану та призначив покарання без застосування ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що за кожним з цих п`яти кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 окремо покарання не призначалось, оскільки кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною однієї статті Кримінального кодексу України.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції не мав повноважень звільняти ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2022 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами таємного викрадення чужого майна в середині липня 2023 року на суму 739 грн. 32 коп., у середині липня 2023 року на суму 472 грн. 64 коп. та на початку серпня 2023 року на суму 1390 грн., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки судом не призначалось окремо покарання за кожним з цих епізодів.

Відтак, висновки суду першої інстанції про задоволення подання органу пробації стосовно засудженого ОСОБА_6 , щодо звільнення останнього від призначеного судом покарання за ч.4 ст.185 КК України, за епізодами в середині липня та середині серпня 2023 року, не ґрунтуються на вимогах закону, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведені обставини в задоволенні подання Вознесенського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях щодо ОСОБА_6 , слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 415, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.10.2024, щодо засудженого ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Вознесенського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді