УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. с-ще Тиврів 145/534/25

1-кс/145/186/2025

Слідчий суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 ,погоджене із прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно за матеріалами кримінального провадження № 0000113, внесеного до ЄРДР 20.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, в якому вказує, що 20.04.2025 до ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі спецлінії "102", про те, що за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Тиврівська ТГ, с-ще Тиврів, вул. Козацька, 16, в ході виниклого конфлікту під час розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла бійка, внаслідок якої ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої грудної стінки проникаючу в плевральну порожнину, лівобічний гемоторикс.

21.04.2025 під час затримання підозрюваного у вчиненому злочині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , здійснено його обшук під час якого вилучено особисті речі, а саме: спортивні штани чорного кольору марки "Nike", шкарпетки чорного кольору, взуття чорного кольору, які поміщено до спеціального пакету Національна поліція України №QYH0069501.

Просить накласти арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

У судове засідання старший слідчий СВ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 не з`явилась, надала заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, клопотання підтримує, просить його задоволити.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими старший слідчий обґрунтовує клопотання, а також витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, дійшов такого висновку.

Старший слідчий СВ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в строки, визначені ч. 5 ст. 171 КПК України.

У зв`язку з виявленням вказаних у клопотанні речей та їх вилученням, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

З огляду на положення ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України вказане майно є тимчасово вилученим майном та на нього може бути накладений арешт в порядку та на умовах, передбачених статтями 170-173 КПК України.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відомості за вказаним у клопотанні фактом 20.04.2025 о 23:49 внесено до ЄРДР за №0000113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, у короткому викладі обставин зазначено, що на спецлінію "102" надійшло повідомлення про те, що за адресою: Вінницька область Вінницький район, Тиврівська ТГ, с-ще Тиврів, вул. Козацька, 16, в ході виниклого конфлікту, під час розпиття алкогольних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла бійка, внаслідок якої ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої грудної стінки проникаючу в плевральну порожнину, лівобічний гемоторикс, досудове розслідування здійснюється слідчими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с.5).

21.04.2025 під час затримання підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_7 (протокол затримання особи, підозрюваної у вчиення злочинну від 21.04.2025), здійснено обшук підозрюваного та вилучено зазначені в клопотанні речі (а.с. 7-10).

Слідчим доведено, що вказані у клопотанні речі в повній мірі відповідають ознакам речового доказу та визнані речовими доказами, що стверджується постановою про приєднання речового доказу до матеріалів кримінального провадження від 21.04.2025 (а.с.6).

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні, оскільки воно має значення речового доказу, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є необхідним для проведення судових експертиз, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення або пошкодження майна, що може перешкоджати кримінальному провадженню, а тому є необхідність в забезпеченні схоронності даного майна, тобто наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися ним, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а саме на вилучені 21.04.2025 особисті речі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 : спортивні штани чорного кольору марки "Nike", шкарпетки чорного кольору, взуття чорного кольору, які поміщено до спеціального пакету Національна поліція України №QYH0069501, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул.Вінницьке шосе, 3, м.Гнівань Вінницького району Вінницької області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити заінтересованим особам, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, роз`яснивши їм право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1