Справа № 569/1591/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 ,

власника майна ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рівне матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 26.07.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст.186, ч.ч. 2,3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1, ст. 368-5 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 315, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст.186, ч.ч. 2,3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1, ст. 368-5 КК України, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 315, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України.

В ході підготовчого судового засідання ОСОБА_10 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 19.03.2023, а саме на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт та ключі запалювання до нього.

Власник майна ОСОБА_10 повністю підтримала подане клопотання та просила його задоволити з викладених у ньому підстав.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_11 клопотання підтримав та просив його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо часткового скасування арешту на вказаний автомобіль, щодо передачі його у користування ОСОБА_10 без права його відчуження.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 клопотання про скасування арешту на автомобіль підтримали та просили його задоволити.

Інші учасники судового розгляду, утримались від висловлювання думки щодо клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту на майно.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та надані додаткові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Судом встановлено, що у рамках здійснення досудового розслідування за результатами розгляду клопотання слідчого, 19.032.2023 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_12 накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт та ключі запалювання до нього шляхом встановлення заборони відчуження, розпорядження і користування цим майном до прийняття процесуального рішенні у кримінальному провадженні.

Власником вказаного арештованого транспортного засобу «Volkswagen Touareg», 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , являється ОСОБА_10 , яка жодного відношення до даного кримінального провадження не має. Вже тривалий час, вона як власник, не має реальної можливості користуватися належним їй автомобілем, який зберігається під відкритим небом на спеціальному майданчику для зберігання затриманих транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій Рівненській області та не використовується, що призводить до несправностей та механічних пошкоджень.

Постановою Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 9 квітня 2020 року у справі №676/2199/19 чітко визначено позицію про застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо третіх осіб.

Конвенцією, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь іншої особи загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Відповідно до ст. 2, 28 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. по справі №352/1802/18).

Як встановлено в ході розгляду клопотання, ОСОБА_10 є власником автомобіля марки «Volkswagen Touareg», 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт та ключі запалювання до нього, яка не є підозрюваною, обвинуваченою особою у кримінальному провадженні № 0000079, та особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинувачених, тому потреба у застосуванні арешту на вказане арештоване майно відпала, а подальше застосування арешту порушує її права як власника.

З урахуванням викладеного, з`ясування обставин під час розгляду клопотання про скасування арешту, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, суд приходить до переконання, що немає необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на транспортний засіб, а тому клопотання представника власника майна підлягає до задоволення та у ньому наявні достатні підстави для скасування арешту майна в частині щодо володіння (користування) транспортним засобом, залишивши арешт щодо заборони розпорядження транспортного засобу у будь-який спосіб, що буде достатнім для збереження майна, та запобіжить ризикам зникнення, втрати, тощо.

Керуючись ст. ст. 100, 170, 174, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_10 про скасування арешту задовольнити частково.

Скасувати частково арешт, в частині заборони використання майна, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19.09.2023 року у кримінальному провадженні № 0000079 від 26.07.2023 на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», VIN: НОМЕР_2 , 2012 року випуску, державний реєстраційний N? НОМЕР_3 , технічний паспорт та ключ запалювання до нього, який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

Автомобіль марки «Volkswagen Touareg», VIN: НОМЕР_2 , 2012 року випуску, державний реєстраційний N? НОМЕР_3 , технічний паспорт та ключ запалювання до нього, який перебуває на відповідальному зберіганні на території Спецмайданчику для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів Головного Управління НП в Хмельницькій області за адресою м.Хмельницький, вул.Р.Шухевича,120-д, повернути власнику ОСОБА_10 .

Скасування арешту на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», VIN: НОМЕР_2 , 2012 року випуску, державний реєстраційний N? НОМЕР_3 , провадиться шляхом повернення вказаного автомобіля власнику ОСОБА_10 з території Спецмайданчику для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів Головного Управління НП в Хмельницькій області за адресою м.Хмельницький, вул.Р.Шухевича,120-д без здійснення оплати за його зберігання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

міського суду

ОСОБА_13