Справа № 459/2003/24
Провадження № 1-кп/459/148/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000556 від 17 червня 2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шептицький (Червоноград) Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця, курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону десантно-штурмових військ ЗСУ військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , приблизно о 15 годині 00 хвилин 14.06.2024, перебуваючи неподалік торгового магазину, що по вулиці Львівська в місті Шептицькому (Червонограді) Львівської області, на землі виявив платіжну банківську картку КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 та маючи умисел на заволодіння грошовими коштами, які знаходилися на вказаній картці, усвідомлюючи, що платіжна банківська картка є офіційним документом та належить іншій особі, викрав її, розпорядившись в подальшому нею на власний розсуд.

Окрім цього, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, тимчасово володіючи платіжною банківською карткою КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яку він попередньо викрав та яка належить ОСОБА_6 , 14.06.2024, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 із подальшими змінами, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення розрахунку за товар у магазинах мережі «Акцент», розташованих в місті Шептицькому (Червонограді), 14.06.2024 в період з 16 години 10 хвилин до 18 години 34 хвилини, перебуваючи у магазинах мережі «Акцент», що по вулицях Сокальська, 10, Святого Володимира, 1, Тарнавського, 5 та Шевченка, 25 в місті Шептицькому (Червонограді) Львівської області та переслідуючи корисливий мотив, використовуючи безконтактний інтерфейс банківської картки, через банківський платіжний термінал здійснив оплати банківською карткою ОСОБА_6 за товар, який в подальшому звернув у свою користь на загальну суму 3915 гривень 35 копійок, тим самим заволодів грошовими коштами потерпілого на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та суду повідомив, що на початку червня 2024 року він проходив біля ВГСЧ у м. Шептицькому між гаражами та побачив банківську картку золотистого кольору «Приватбанк», «Універсальна», яка лежала на землі. Він її підняв та забрав з собою. В подальшому, з`ясувавши, що дана картка має функцію безконтактної оплати ОСОБА_5 пішов у магазини «Акцент», що знаходиться у м. Шептицькому придбав кілька блоків цигарок та пляшку лікеру, розрахувавшись за вказаний товар знайденою карткою «Приватбанк». Обвинувачений зазначив, що в той самий день у проміжок часу з 16:10 год по 18:00 год розраховувався знайденою карткою за товар і у інших магазинах «Акцент», які знаходяться у м. Шептицькому. На наступний день прибули працівники поліції, яким ОСОБА_5 розповів про скоєне та віддав банківську картку. Зауважив, що спершу не знав хто саме являється власником банківської картки. Разом із тим, наголосив, що усі витрачені кошти із банківської картки повернув потерпілому.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що заперечень та майнових претензій до обвинуваченого немає.

У зв`язку із повним визнанням вини обвинуваченим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані доведена повністю.

Виходячи із вимог ст. 337 КПК України, зокрема з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки останній вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Також варто зазначити, що стороною обвинувачення по вищевказаному епізоду ОСОБА_5 інкримінувалася повторність.

Проте, ухвалою суду від 22.01.2025 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000556 від 17 червня 2024 року по епізодах від 14.06.2024 о 15:55 год, 14.06.2024 о 16:36 год, від 14.06.2024 о 16:41 год, від 14.06.2024 о 16:44 та о 16:45год, від 14.06.2024 о 16:49 та о 16:51 год, від 14.06.2024 о 17:06 год, від 14.06.2024 о 17:16 та о 17:18год, від 14.06.2024 о 17:48 год було закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із частковою втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На час скоєння епізоду від 14.06.2024 о 15:00 год у ОСОБА_5 інших судимостей за вчинення будь-який із злочинів, передбачених статтями 185, 186 та 189-191 або статтями 187, 262 КК України, не було.

Таким чином, підстав для кваліфікації дій обвинуваченого по епізоду від 14.06.2024 о 15:00 год із кваліфікуючою ознакою «повторно» немає.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченого.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, скоєні обвинуваченим є кримінальним проступком та тяжким злочином.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 є людиною молодого віку, не працює, неодружений, на диспансерному обліку у лікаря нарколога знаходиться з 2021 з приводу алкогольної залежності, за медичною допомогою до лікаря психіатра протягом останніх 5-ти років не звертався, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статей особливої частини Кримінального кодексу України, а саме: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, а за ч. 4 ст. 185 КК України у виді - позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень слід визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, враховуючи щире каяття обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення та характеризуючі дані на особу обвинуваченого, а також позицію прокурора, який просив звільнити обвинуваченого від покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, а тому його слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешти на майно в межах даного кримінального провадження не накладались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після вступу вироку у законну силу речові докази:

- відеозаписи із камер відеоспостереження залишити при матеріалах справи;

- светр зеленого кольору та футболку зеленого кольору - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;

- банківську карту банку «Приват Банк» золота «Універсальна» № НОМЕР_2 , яка дійсна до 12/27, на звороті написано цифри 865 залишити при матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1