ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29974/24

Провадження № 11-сс/820/188/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2025 року про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0001463, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

07 березня 2025 року заступник начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі чи відчуження, позбавивши власника права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном, що є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2025 року клопотання заступника начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволено частково та накладено арешт на майно: 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг «Seletra Amonowa Anvistar 34»; 3 біг-бега «Карбамід», вагою по 800 кг, які передано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідальне зберігання, шляхом встановлення заборони на вчинення будь-яких дій з ним, відповідно до розписки від 05.03.2025.

Передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1, 9, 1924 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів»:4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг «Seletra Amonowa Anvistar 34» кожна; 3 біг-бега «Карбамід», вагою по 800 кг, кожна, які вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на земельних ділянках із кадастровими номерами: № :01:001:0852, № :01:001:1111, №:01:001:0050, та які передано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідальне зберігання згідно із розпискою від 05.03.2025.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, просить скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 11.03.2025 року про накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі з доповненнями представником зазначено, що виявлене та вилучене під час обшуку майно, а саме 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг «Seletra Amonowa Anvistar 34» та 3 біг-бега «Карбамід», вагою по 800 кг, за результатами обшуку під розписку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , який не є ані власником чи користувачем приміщень та земельних ділянок, де проводився обшук, ані власником майна, яке було вилучено за результатом проведення обшуку, тому незрозуміло яким чином ОСОБА_9 повинен забезпечити збереження тимчасово вилученого майна з урахуванням того, що він не має відношення до приміщень та земельних ділянок, де через громіздкість залишилось тимчасово вилучене майно.

В даному випадку, на момент проведення обшуку мінеральні добрива не були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Підставами для накладення арешту на вилучені добрива є те, що слідчими винесено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні, однак оскаржувана ухвала не містить відомостей про дату та підстави винесення слідчим відповідної постанови.

Звертає увагу суду, що кримінальне провадження було розпочате за фактом викрадення сої, а не мінеральних добрив.

Ухвалами слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду не було надано дозволу на відшукання мінеральних добрив і така ухвала не містить відомостей про те, яке значення мають мінеральні добрива для розслідування кримінального провадження, яке розпочате за фактом викрадення сої.

Однак, з ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.03.2025 року стало відомо, що 04.03.2025 року до правоохоронних органів надійшла заява генерального директора ТОВ «Група Компаній Вітагро» ОСОБА_10 , в якій останній повідомив про крадіжку не тільки сої, а й аміачної селітри та сульфату амонію. Разом з тим вказано, що така заява не містить відомостей про крадіжку карбаміду.

Зазначає, що селітра, на яку накладено арешт належить ФГ «ФОМІН-АГРО», відтак вилучена селітра не може вважатися речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Вилучений карбамід належить ОСОБА_7 , який набув його у власність в передбачений законом спосіб, що підтверджується копіями накладної №29 від 04.02.2025 року та фіскальних чеків від 15.12.2024 року.

Згідно змісту оскаржуваної ухвали, жодних доказів на підтвердження викрадення селітри чи карбаміду у ТОВ «Група Компаній Вітагро» та причетності ОСОБА_7 до їх викрадення, слідчому судді не надано.

Також накладення арешту на селітру негативним чином вплине на сільськогосподарську діяльність ОСОБА_7 , оскільки на даний час здійснюється посівна компанія, а селітра використовувалась ОСОБА_7 для обробітки земель.

Крім того, ураховуючи схильність нітрату амонію (селітри) до злежування, тривалість зберігання не має перевищувати гарантійний термін зберігання, який становить 6 місяців з дня виготовлення.

Вилучена у ОСОБА_7 селітра належить ФГ «ФОМІН-АГРО» та зберігалась у ОСОБА_7 на підставі укладених з ФГ «ФОМІН-АГРО» договорів на надання послуг відповідального зберігання товару.

Накладення арешту на селітру призведе до її злежування та непридатності до подальшого використання у господарській діяльності ФГ «ФОМІН-АГРО», внаслідок чого вказаному підприємству буде завдано значні матеріальні збитки.

Звертає увагу суду, що між ОСОБА_7 та ТОВ «Група Компаній Вітагро» ніколи не існувало жодних правовідносин, в тому числі щодо перевезення сої чи мінеральних добрив.

ОСОБА_7 здійснював перевезення сої на підставі укладеного з ТОВ «АГРОХОЛДИНГ «ЗОРЯ» договору про надання послуг з перевезення №20/06/24 від 20.06.2024 року.

Щодо передачі арештованого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів апелянтом зазначено, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що вартість вилученого майна становить понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600 грн., а тому відсутні підстави для задоволення клопотання в цій частині.

Позиції учасників судового провадження

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 підтримав апеляційні доводи, просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.03.2025 року про задоволення клопотання прокурора, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, поважних причин неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду, відповідно до вимог статті 422 КПК України

Прокурор не визнала апеляційних доводів, вважала рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні доводи, думку прокурора, яка доводи апеляційної скарги не визнала, вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши витребувані матеріали і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог статей 132, 167-168, 170-173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах Амюр проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції ).

Також Суд неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Так, зокрема, в рішенні у справі «Новоселецький проти України», Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення згаданого вище права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (п.101).

Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з частини 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею не були дотримані належним чином та частково погоджується з доводами представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 , які викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді в частині накладеного арешту на 3 біг-бега «Карбамід» вагою по 800 кг кожний.

Перевіркою судового матеріалу встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001463 від 29.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні на теперішній час жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

05 березня 2025, в період часу з 07:32 по 15:13 год. у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвал слідчих суддів від 21.02.2025, 01.03.2025, проведено обшук земельних ділянок та житлових і нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_7 , а також земельних ділянок за кадастровими номерами: №:01:001:0852, №:01:001:1111 та №:01:001:0050, які згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать територіальній громаді Дядьковицької сільської ради та які орендує ОСОБА_7 , з метою виявлення та вилучення зерна сої, мобільних терміналів, сім-карток, документів, записників, розписок, носіїв інформації, які містять відомості про розслідуване кримінальне правопорушення, в ході якого виявлено та вилучено в тому числі: 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг «Seletra Amonowa Anvistar 34» кожний та 3 біг-бега «Карбамід», вагою по 800 кг кожний.

Постановою слідчого від 05 березня 2025 року вилучені 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг «Seletra Amonowa Anvistar 34» та 3 біг-бега «Карбамід», вагою по 800 кг визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 (а/с 38-39).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляції, що наведеними ухвалами слідчі судді не надавали дозвіл на відшукання та вилучення селітри та «Карбамиду».

Разом з тим, з аналізу положень частини 7 статті 236 КПК України вбачається, що при обшуку слідчий, прокурор має право, в тому числі оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Зі змісту статті 168 КПК України вбачається, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Подальша доля тимчасово вилученого майна вирішується у відповідності до вимог статей 169, 171 - 173 КПК України, а саме: на вилучене майно ухвалою слідчого судді накладається арешт або воно повертається власнику.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що під час обшуку слідчий мав право тимчасово вилучати майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та яке має значення для кримінального провадження, оскільки за заявою генерального директора ТОВ «Група Компаній Вітагро» ОСОБА_10 від 04.03.2025 до ЄРДР внесено відомості про крадіжку також і мінеральних добрив.

Разом з тим, із тексту наведеної заяви вбачаються уточнення, яких саме мінеральних добрив здійснено крадіжку - аміачної селітри та сульфату амонію, ця заява не містить відомостей про крадіжку карбаміду.

Слідчий суддя, враховуючи додані прокурором до клопотання про арешт майна матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Разом із тим, слідчим суддею не встановлено доказового значення для кримінального провадження вилучених 3 біг-бега «Карбамід», вагою по 800 кг кожний, зважаючи на те, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.10.2024 кримінальне провадження №0001463 відкрито за фактом викрадення сої, орієнтовною вагою 500-800 тон, та мінеральних добрив (аміачної селітри та сульфату амонію), що належать ТОВ «Група Компаній Вітагро», тобто вилучене майно - 3 біг-бега «Карбамід», вагою по 800 кг кожний, не відповідає критеріям речових доказів, відповідно до положень ст.98 КПК України.

Відповідно частини 1 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Статтею 131 КПК України визначено, що арешт майна, віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які відповідно до частини 3 статті 132 КПК України застосовуються у разу доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування відомостей, що завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається з клопотанням, може бути виконане.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Як вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя не у повній мірі, згідно з вимогами статей 170-173 КПК України, з`ясував усі обставини, які підлягають з`ясуванню для ухвалення рішення про арешт майна, в тому числі неналежно перевірив наведені в клопотанні прокурора підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку, а саме на 3 біг-бега «Карбаміду» вагою по 800 кг кожний, в результаті чого дійшов помилкового висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно зазначивши, що існують правові підстави для арешту вказаного майна.

Слідчий чи прокурор, який звертається до суду з проханням арештувати майно, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися суворо у відповідності з законом.

Натомість, зі змісту клопотання прокурора, яке містить лише загальні формулювання підстав та мети арешту, та доданих до нього матеріалів кримінального провадження не вбачається обґрунтованих підстав і підозр вважати, що 3 біг-бега «Карбамід» вагою по 800 кг, на які прокурор просить накласти арешт, є предметом кримінально протиправних дій, стосовно яких 29.10.2024 року внесені відомості до ЄРДР за № 0001463 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та проводиться досудове розслідування, а також що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме, що зазначене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідно до частини 4 статті 185 КК України, або, що таке майно було об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуто кримінально-протиправним шляхом, внаслідок викрадення вказаного майна за обставин, викладених у клопотанні прокурора.

На підставі зазначеного, доводи апеляційної скарги представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 в частині безпідставного накладення арешту на 3 біг-бега «Карбамід» вагою по 800 кг кожний, колегія суддів уважає слушними, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки під час апеляційного перегляду не було встановлено законних підстав для арешту тимчасово вилучених під час обшуку 3 біг-бега «Карбамід» вагою по 800 кг кожний, враховуючи, що в рамках цього кримінального провадження жодній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України не повідомлялось, прокурором не надано документів або інших матеріалів, що вказане майно було предметом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та (або) зберегло на собі його сліди, що це майно набуте кримінально протиправним шляхом, що дозволяло би встановити наявність підстав вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконне накладення арешту на 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг, то колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання про арешт майна та з огляду на вищевказані обставини справи, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг кожний.

Тимчасово вилучені 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг кожний відповідають критеріям частини 1 статті 98 КПК України, оскільки мають суттєве значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є доказами вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, а саме викрадення аміачної селітри.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять належне обґрунтування необхідності накладення арешту на це майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку, з метою збереження їх як речових доказів.

Тож, на поточному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (законного володільця) майна, як накладення арешту на майно - 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг кожний, що є співмірним тимчасовим обмеженням його прав. Тоді як не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до настання негативних наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Так, зокрема, в рішенні у справі «Новоселецький проти України», Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення згаданого вище права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (п.101).

На підставі зазначеного, доводи представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 щодо незаконності вилучення 4 біг-бегів селітри, об`ємом по 500 кг та необґрунтованості накладення на це майно арешту є неспроможними та необгрунтованими.

Вжиття заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на майно є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними вище нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КК України.

Водночас, апелянтом не наведено переконливих доводів, які б підтверджували, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження заподіяло власнику арештованого майна невідворотні негативні наслідки, чи що такий засіб забезпечення кримінального провадження є невиправданим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Посилання апелянта, що в даному випадку, на момент проведення обшуку мінеральні добрива не були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, тоді як майно визнається речовим доказом після його тимчасового вилучення.

Доводи апеляції, що оскаржувана ухвала не містить відомостей про дату та підстави винесення слідчим відповідної постанови про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні, не свідчать про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки в матеріалах, доданих до клопотання міститься постанова слідчого про визнання речовими доказами від 05.03.2025 (а/с 38).

Також колегія суддів звертає увагу на суперечливість доводів апеляційної скарги, яка містить посилання, що накладення арешту на селітру негативним чином вплине на сільськогосподарську діяльність ОСОБА_7 , оскільки на даний час здійснюється посівна компанія, а селітра використовувалась ОСОБА_7 для обробітки земель, потім зазначено, що вилучена у ОСОБА_7 селітра належить ФГ «ФОМІН-АГРО» та зберігалась у ОСОБА_7 на підставі укладених з ФГ «ФОМІН-АГРО» договорів на надання послуг відповідального зберігання товару та накладення арешту на селітру призведе до її злежування та непридатності до подальшого використання у господарській діяльності ФГ «ФОМІН-АГРО», внаслідок чого вказаному підприємству буде завдано значні матеріальні збитки.

Таким чином є суперечливими посилання апелянта кому належить вилучена селітра та хто її планував використовували, тоді як арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, при цьому ФГ «ФОМІН-АГРО» не оспорює ухвалу слідчого судді, як власник майна.

Доводи, що між ОСОБА_7 та ТОВ «Група Компаній Вітагро» ніколи не існувало жодних правовідносин, в тому числі щодо перевезення сої чи мінеральних добрив, ОСОБА_7 здійснював перевезення сої на підставі укладеного з ТОВ «АГРОХОЛДИНГ «ЗОРЯ» договору про надання послуг з перевезення №20/06/24 від 20.06.2024 року, спростовуються матеріалами справи, оскільки у клопотанні зазначено, що контроль за навантаженням зерна здійснюється виїзною охороною агрохолдингу «Зоря», яка також входить до ТОВ «Група Компаній Вітагро», які контролюють дії лінійних агрономів, щоб навантажені транспортні засоби виїхали з поля і направились для розвантаження на території кластеру «Зоря Волині», що знаходиться в с. Зоря Рівненського р-ну або ж на елеватор в с. Пустоіванне Дубенського р-ну Рівненської області, крім того, всі ці обставини будуть встановлюватися під час досудового розслідування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає апеляційні доводи представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 підлягаючими частковому задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2025 року, якою частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг «Seletra Amonowa Anvistar 34» та 3 біг-бега «Карбамід», вагою по 800 кг, які передано ОСОБА_9 на відповідальне зберігання у кримінальному провадженні № 0001463, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, підлягає скасуванню, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвали слідчого судді, передбачених частиною 3 статті 407 КПК України, з ухваленням нової ухвали, якою частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг «SeletraAmonowaAnvistar 34», тимчасово вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на земельних ділянках із кадастровими номерами:№:01:001:0852,№:01:001:1111, №:01:001:0050, які передано ОСОБА_9 на відповідальне зберігання, з забороною відчуження, користування та розпорядження, в задоволенні іншої частини клопотання прокурора, а саме про накладення арешту на 3 біг-бега «Карбамід» вагою по 800 кг, відмовити у зв`язку з недоведеністю підстав для накладання такого арешту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2025 року про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг «SeletraAmonowaAnvistar 34» та 3 біг-бега «Карбимид», вагою по 800 кг, у кримінальному провадженні №0001463, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на 4 біг-бега селітри, об`ємом по 500 кг «SeletraAmonowaAnvistar 34», тимчасово вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на земельних ділянках із кадастровими номерами: № :01:001:0852, № :01:001:1111, №:01:001:0050, які передано ОСОБА_9 на відповідальне зберігання, з забороною відчуження, користування та розпорядження.

В задоволенні іншої частини клопотання прокурора відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3