"16" грудня 2024 р. Справа № 363/6270/24
УХВАЛА

16 грудня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000476 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000476 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловила думку про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначила, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акту не вбачається, тому просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, крім того заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , з тих підстав, що наявні ризики передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим вважає, що підстави для скасування або зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на даний час відсутні. Щодо клопотання сторони захисту про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави заперечувала.

Захисник у підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити обвинувальний акт до розгляду. Заявив клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме на цілодобовий домашній арешт, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Вказане клопотання обґрунтував тим, що на даний час ризики, які стали підставою для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактично перестали існувати, зокрема, щодо ризику знищення або спотворення речей та документів, зазначив, що ухвалою слідчого судді, якою було продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не було встановлено вказаного ризику, та прокурором не було надано жодного доказу, що вказаний ризик міг з`явитися. Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначив, що він не знайшов свого підтвердження, оскільки обвинувачений з початку проведення досудового розслідування свою провину визнав, та зазначив про свою безпосередню причетність до вчинення вказаного злочину, співпрацював зі слідством, а тому вказаний ризик не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості покарання. Щодо ризику впливу на свідків та потерпілу зазначив, що вказаний ризик не обґрунтований, оскільки потерпіла під час допиту надала до органу досудового розслідування свою заяву в якій остання зазначила, що ОСОБА_6 є її племінником, а його мати являється їй сестрою, яка надає їй матеріальну та моральну шкоду. Крім того зазначила, що претензій до обвинуваченого немає та цивільного позову заявляти не буде, а відтак просила розглянути можливість зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Крім того додав, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання де характеризується позитивно. Крім того надав відомості, щодо батька обвинуваченого, який захищає Батьківщину, та відповідно до сповіщення №322 від 11.12.2024 року зник безвісті під час штурмових дій. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника та зазначив, що не має наміру переховуватися від суду, свою провину визнав та щиро кається, а відтак просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечувала щодо призначення обвинувального акту до розгляду, крім того, підтримала клопотання сторони захисту та просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

Провадження за обвинувальним актом підсудне Вишгородському районному суду Київської області.

Обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_6 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення кримінального провадження до судового розгляду відсутні.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України до судового розгляду.

Судовий розгляд, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 27 КПК України провести у відкритому судовому засідання.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є наступним: прокурор, потерпіла, захисник, обвинувачений.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором зазначено, що ризики передбачені п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 може ухилятися від суду, оскільки злочин який йому інкримінують, відноситься до категорії тяжких, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10-ти років, і будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, для уникнення покарання останній може переховуватися від суду; може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків та потерпілу, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на покази свідків та потерпілої.

На думку судді наявність усіх зазначених ризиків прокурором не доведено під час розгляду клопотання та не обґрунтовано доказами.

Під час судового засідання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, що підтверджується характеристиками, а відтак вказані обставини свідчать про достатні стримуючі соціальні зв`язки обвинуваченого, які можуть забезпечити його належну поведінку під час судового розгляду без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Щодо ризику впливу обвинуваченого на свідків та потерпілу, шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань, то суд погоджується із позицією сторони захисту, що це лише припущення прокурора, яке не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а навпаки спростовано заявами потерпілої та поясненнями обвинуваченого, наданими під час судового засідання.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування ризику знищення або спотворення речових доказів, оскільки в клопотанні не визначено переліку речей та документів, які саме міг би обвинувачений знищити, сховати або спотворити, та не зазначено яким способом він міг це зробити, зокрема вказані обставини не були обґрунтовані прокурором і в судовому засіданні, а з реєстру матеріалів досудового розслідування взагалі вбачається, що речовим доказом визнано автомобіль на який, на підставі ухвали слідчого судді накладено арешт.

Таким чином, з урахуванням обставин, встановлених у ході розгляду клопотання, беручи до уваги обставини та характер вчинення кримінального правопорушення суд вважає, що ризики, на які посилається прокурор у клопотанні, спростовуються наданими у судовому засіданні поясненнями та долученими документами, суд приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового засідання. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, а отже у клопотанні про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком на два місяці, тобто до 16.02.2025 року.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 369, 372, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом №0000476 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України на 24 грудня 2024 року о 14.00 годині.

У задоволенні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 16.02.2025 року включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом до суду, перебування в приміщенні суду під час розгляду кримінального провадження, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та в інших невідкладних випадках пов`язаних із рятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою суду в цьому кримінальному проваджені;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- не виїжджати без дозволу суду з м. Києва;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою, визначеними у даному кримінальному провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Деснянське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві

Ухвала діє до 16.02.2025 року включно.

Повний текст ухвали проголошено 18.12.2024 року о 14.00 годині.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_1