Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 358/1074/20
номер провадження 1-кп/368/47/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2023 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя: ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, яке внесене 19.04.2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000162 відносно обвинуваченого:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидорівка Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.03.2014 року Корсунь - Шевченківським районним судом Черкаської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовувальним терміном 1 рік;

- 16.12.2014 року Корсунь - Шевченківським районним судом Черкаської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням положення ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання по вироку Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 06.03.2014 та призначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі;

26.12.2016 року на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси відповідно до положень ст. 81 КК України звільнений умовно - достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік позбавлення волі;

- 05.02.2019 року Богуславським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 96 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, -

- якому в рамках даного кримінального провадження 09.09.2020 року слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), передбачених:

- ч. 3 ст. 185 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло;

- ч. 2 ст. 289 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення, -

- відносно якого в рамках даного кримінального провадження під час судового слухання на підставі ухвали суду від 05.11.2020 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, 10.01.2023 року на підставі ухвали суду продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, термін дії ухвали про продовження терміну дії запобіжного заходу, - до 06.03.2023 року, включно, -

- за участі сторін кримінального провадження:

- сторона обвинувачення:

прокурор: ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

- сторона захисту:

обвинувачений: ОСОБА_3

захисник: адвокат ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- суд, ретельно перевіривши докази по кримінальному провадженню, оцінивши докази на підставі ст. 94 КПК України з точки зору їх об`єктивності, належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку щодо ухвалення обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_3 , обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Згідно ч. 2 ст. 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно, даний обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_3 ухвалено за наявності таких підстав:

1) дійсно, вчинено кримінальні правопорушення, які передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України;

2) доведено, що кримінальні правопорушення, які передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, які відбулися 18.04.2020 року, 09.06.2020 та 10.06.2020 року, та у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , вчинені саме ОСОБА_3 ;

3) доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 , які мали місце 18.04.2020 року, 09.06.2020 та 10.06.2020 року, - міститься склад злочинів, які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд зазначає, що доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається на сторону обвинувачення.

Проте, під час судового слухання справи сторона захисту, - обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, - адвокат ОСОБА_9 ніяким чином не спростовували невинуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), по яких ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення стороною обвинувачення, і тому обвинувачений ОСОБА_3 має бути засудженим у повній відповідності з Законом, так як суд вважає, що сторона обвинувачення, - зокрема, прокурор, в судовому засіданні на підставі комплексу доказів у кримінальному провадженні, які були зібрані під час досудового слідства органом досудового розслідування, - довів належним чином винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням положень ст.17 КПК України.

Слід зазначити, що положення ст. 17 КПК України закріплює одне з найважливіших положень демократичної, правової держави, що знайшло своє відображення у ст. 62 Конституції України, у п. 1 ст. 11 ЗДПЛ, п. 2 ст. 6 КЗПЛ, п. 2 ст. 14 МПГПП, принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь - яким чином, ч. 2 ст. 2 КК України,- презумпцію невинуватості.

При цьому сторона обвинувачення, - прокурор, - в судовому засіданні належними та допустимими доказами довів винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Підстав для ухвалення виправдовувального вироку у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 з урахуванням аналізу доказів, наданих стороною обвинувачення, - немає, тому в даному випадку суд постановлює обвинувальний вирок, по якому обвинуваченого ОСОБА_3 слід визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та, відповідно, - призначити покарання у повній відповідності з положеннями КК України.

В даному випадку суд вважає, що органами досудового слідства всебічно, повно і неупереджено було досліджено обставини кримінального провадження, виявлено обставини, які викривають обвинуваченого ОСОБА_3 , також встановлено, що відсутні обставини, які виправдовують обвинуваченого, виявлено інші обставини вчинених кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), надано їм належну правову поведінку, в ході розслідування прийнято законні та неупереджені процесуальні рішення на підставі ст. 9 КПК України.

- Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) проти власності, а саме:

- 16.03.2014 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 1 рік;

- 16.12.2014 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання по вироку Корсунь-Шевченківського районного суду від 06.03.2014 та призначено кінцеве покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 26.12.2016 на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси відповідно до ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 1 рік;

- 05.02.2019 Богуславським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України відповідно до ст. 96 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, -

- та, відповідно, - маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень (тяжких злочинів) проти власності, - на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нові умисні кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин:

Так, 18.04.2020 орієнтовно о 21.30 год. обвинувачений ОСОБА_3 проходив поряд з будинком потерпілої ОСОБА_10 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та в цей час в нього виник раптовий, змішаний умисел (визначений, прямий - на викрадення майна, невизначений - на кількість та вид майна) на таємне викрадення будь-яких речей (матеріальних цінностей) з даного будинку.

Далі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та очевидців своєї злочинної діяльності, за допомогою фізичної сили відчинив вхідні двері та проник до приміщення будинку потерпілої ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Далі, перебуваючи всередині будинку, ОСОБА_3 відшукав у спальній кімнаті на столі та таємно викрав грошові кошти в сумі 2000 грн. та продукти харчування, вартість яких не встановлено, які належали на праві власності потерпілій ОСОБА_10 .

Після цього обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, - чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Крім того, 09.06.2020 орієнтовно о 02.00 годині ОСОБА_3 проходив поряд з господарством потерпілого ОСОБА_11 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та в цей час в нього виник умисел на таємне викрадення будь-якого майцна (речей) з даного господарства.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чуджого майна обвинувачений ОСОБА_3 через незамкнену хвіртку шляхом вільного доступу проник на територію господарства ОСОБА_11 , яке розташоване за вищевказаною адресою.

Обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та очевидців його злочинної діяльності, підійшов до гаражного приміщення, що розташоване на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_3 , та, - через незамкнуті двері проник всередину до приміщення гаража.

Перебуваючи всередині гаражного приміщення, обвинувачений ОСОБА_3 відшукав та таємно, повторно викрав бензопилу марки «STIHL», модель MS 180, вартістю 4213,14 грн., кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Sparky» 230, вартістю 1883,33 грн., винісши вищзевказані речі через двері.

Після цього обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 відповідно до висновку експерта, складеного за результатами проведення судово- товарознавчої експертизи, завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 6096,47 гривень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 09.06.2020 орінтовно о 21.00 годині у нього виник новий умисел на незаконне заволодіння моторолером марки «VIPER ALPHA - 110» із гаражного приміщення, що розташоване на території домогосподарства потерпілого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 .

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу цього ж дня, не маючи на меті втягнення у свою злочинну діяльність сторонніх осіб, домовився із своїм знайомим, - ОСОБА_12 , про надання ОСОБА_3 допомоги у перевезенні речей.

10.06.2020 орієнтовно о 01.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 з метою реалізації свого корисливого злочинного умислу прибув до господарства ОСОБА_11 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та очевидців своєї злочинної діяльності, шляхом вільного доступу через незамкнену хвіртку проник на територію домогосподарства ОСОБА_11 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в той час як ОСОБА_13 залишився поряд з господарством ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_3 за допомогою фізичної сили та металевого прута відчинив двері до гаражного приміщення, яке знаходиться на території домогосподарства потерпілого ОСОБА_14 за вищевказаною адресою, та проник всередину даного приміщення.

Перебуваючи всередині гаражного приміщення обвинувачений ОСОБА_3 , відчинивши частину брами гаража та, не заводячи двигун, - за допомогою фізичної сили виштовхав моторолер марки «VIPER ALPHA - 110», належний потерпілому ОСОБА_11 , - з гаражного приміщення на вулицю, встановивши таким чином контроль над цим транспортним засобом, тобто незаконно заволодів ним.

Своїми умисними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно до висновку експерта, складеного за результатами проведення судово - автотоварознавчої експертизи, завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 9500 грн.

Крім того обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 10.06.2020 близько 01.30 год., після незаконного заволодіння моторолером марки «VIPER ALPHA - 110» належного потерпілому ОСОБА_11 , у нього виник умисел на таємне викрадення будь-яких речей з гаражного приміщення, що належить ОСОБА_11 та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 залишив моторолер марки «VIPER ALPHA - 110» поряд з ОСОБА_15 , який не був обізнаний з його злочинними намірами та повторно через хвіртку проник на територію господарства ОСОБА_11 , яке розташоване за вищевказаною адресою.

Обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та очевидців своєї злочинної діяльності, через попередньо відчинену ним браму проник до приміщення гаража, що належить потерпілому ОСОБА_11 , та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи всередині гаражного приміщення, ОСОБА_3 відшукав та таємно, повторно викрав наступні речі, - алюмінієву каністру об`ємом 20 літрів вартістю 450 грн., чотири викрутки вартістю по 40 грн. кожна, плоскогубці вартістю 55 грн., секатора для обрізки гілок вартістю 80 грн., електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» вартістю 1866,67 грн., дриль електричну марки «Торех» модель 6801 вартістю 400 грн., кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Ferm» модель FAG 125N вартістю 461,30 грн., дриль електричну марки «Витязь» модель ДЗ-750 вартістю 288,80 грн., верстат для заточування ланцюгів марки «Дніпро-М» модель НСП-600 вартістю 755,04 грн., - винісши вищевказані речі в руках через браму.

Після цього обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до висновку експерта, складеного за результатами проведення судово - товарознавчої експертизи, завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 4516,81 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за:

- ч. 3 ст. 185 КК України, - як вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, поєднані з проникненням у житло;

- ч. 2 ст. 289 КК України, - як вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, поєднаним з проникненням у приміщення, - що є підставою кримінальної відповідальності для обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.

Отже, підставою кримінальної відповідальності в даному кримінальному провадженні є вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 суспільно - небезпечних діянь (кримінальних правопорушень), які містять склад кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), передбачених КК України, а саме, склад кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, тобто, при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок), і суб`єктивних (суб`єкт, вина, мотив, мета) ознак, які характеризують суспільно - небезпечне діяння обвинуваченого як злочин, відповідно, сукупність таких ознак має назву «склад злочину».

Відповідно, кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 піддатися осуду з боку держави України і бути покараним, - у повній відповідності з Законом.

Такий обов`язок виник з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України і створює тим самим кримінальні правовідносини між обвинуваченим ОСОБА_3 і державою Україна.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене КК України суспільно - небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суб`єкт злочину, - це фізична особа, якій до моменту вчинення злочину виповнилося 16 років, а за вчинення окремих, визначених в законі злочинів - 14 років.

Згідно ч. 1 ст. 6 КК України особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за КК України.

Отже, територіальний принцип просторової дії кримінального закону України сформульований в ч. 1 ст. 6 КК України.

Відповідно, особами, які вчинили злочин на території України, можуть бути громадяни України, іноземці, які не користуються правом особистої недоторканості і дипломатичного імунітету, а також особи без громадянства.

Судом встановлено, що обмежень, які вказані вище, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , який є громадянином України, - немає, відповідно, - обвинувачений ОСОБА_3 може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за Законом України, тобто, - може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.ю 289 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

- в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю та надав слідуючі показання:

- Положення ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України йому судом роз`яснено та зрозумілі, проте, він бажає дати показання по суті справи.

Зазначив, що обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті, - відповідають дійсності і ним не оспорюються.

Додатково (на запитання суду та прокурора) зазначив наступне:

Визнає, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності, - за скоєння крадіжок.

18.04.2020 року орієнтовно о 21 год. 30 хв. він проходив поряд з будинком потерпілої ОСОБА_10 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Він побачив, що будинок не освітлюється, а тому зрозумів, що вдома нікого немає, а тому він вирішив проникнути в даний будинок, щоб щось вкрасти, після чого вільно зайшов на територію подвір`я (так як домогосподарство не було огороджене), після чого підішов до вхідних дверей, спробував відкрити руками, але відчув, що двері замкнуті зсередними на якийсь запірний пристрій, тому він сильно штовхнув плечем двері, внаслідок чого вони відкрилися, та він почув, що наче зламався якийсь запірний пристрій.

Він почав ходити по будинку, та зайшов, як він зрозумів, - в спальню кімнату, підійшов до столу, на якому під якимись бумагами знашов кошти - гривні, - номіналом по 200 та 50 грн., проте, - їх вартість їх він тоді не рахував, а порахував вже вдома, - там було близько 2000 грн.

Вищевказані кошти він поклав до кишені, та побачив на столі ще печиво та цукерки, також їх поклав до кишені, в цей час він почув, що до кімнати хтось іде, він зрозумів, що це можуть бути господарі, а тому вирішив покинути будинок через вікно, що і зробив, - розбивши вікно, - вискочив на вулицю і побіг з двору до хати.

Кошти він витратив на придбання продуктів харчування та цигарки.

09.06.2020 року орієнтовно о 02 год. 00 хв. він проходив поряд з господарством потерпілого ОСОБА_11 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Перекошавшись, що в будинку не горить світло, він вирішив викрасти з подвір`я будь - які речі, щоб потім продати їх і отримати кошти.

Він через незамкнену хвіртку зайшов на територію домогосподарства, переконався, що нікого на подвір`ї немає, та підійшов до приміщення гаража, брама в який була відчинена.

Всередині гаража він знайшов бензопилу марки «STIHL», кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Sparky», взяв їх до рук, та полишив домогосподарство знову через хвірточку, та пішов до хати.

Вдень 09.06.2020 року у нього виник умисел на крадіжку моторолера, який він помітив у вищевказаному гаражі, коли здійснював крадіжку бензопили та кутової шліфувальної машинки.

Окрім цього, він вирішив попросити свого знайомого - ОСОБА_16 , щоб він допоміг йому, (якщо моторолер буде не в робочому стані), - котити моторолер до хати, на що ОСОБА_17 погодився, але він не повідомляв своєму знайомому, що він буде красти той моторолер.

Далі, 10.06.2020 орієнтовно о 01.00 год. він та його знайомий прийшли до господарства ОСОБА_11 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де він попросив ОСОБА_16 почекати на нього, а сам через незамкнену фірточку зайшов на територію домогосподарства та підійшов до гаража.

Гараж на цей час був зачинений на замок, тому він, оглянувши домогосподарство, - знайшов металевого прута, взяв його до рук, підійшов до навісного замка та металевим прутом зламав замок, та відчинив браму в гараж.

Підійшовши до моторолера, він виявив, що в замку запалення вставлений ключ запалення моторолера, та, відповідно, - кермо було не заблоковане.

Він руками викотив моторолер з подвір`я, в цей час у нього знову виник умисел на викрадення ще речей з гаражу, після чого він попросив ОСОБА_16 ще почекати на нього, та знову через фірточку зайшов на територію домогосподарства, зайшов у вже відчинений гараж, звідки викрав алюмінієву каністру об`ємом 20 літрів, плоскогубці вартістю, секатор, електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С», дриль електричну марки «Торех», кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Ferm» модель FAG 125N, дриль електричну марки «Витязь» модель ДЗ-750, верстат для заточування ланцюгів марки «Дніпро-М» модель НСП-600, - винісши вищевказані речі до моторолера, який стояв на вулиці, та біля якого стояв ОСОБА_17 , після чого вони вдвох сіли на моторолер, та поїхали до нього до хати.

Так як речей було багато, то коли вони від`їхали від повір`я потерпілого на незначну відстань, - він зупинив моторолер, та в кущах залишив електрозварювальний апарат, так як він був занадто тяжким, після чого вони поїхали далі до хати.

Частину вищевказаних викрадених речей він продав, виручивши орієнтовно 2000 грн, які витратив на придбання продуктів харчування, а частину речей вилучили працівники поліції.

Що ж до викраденого моторолера, то він поросив свого знайомого ОСОБА_16 поставити моторолер у нього в дворі, щоб потім згодом його забрати до себе.

У скоєному щиро розкаюється, просить йому не призначати занадто суворе покарання, та вважає, що призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років - є занадто суворим покаранням, а тому вважає, що призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, - було б нормальним покаранням.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, та надані у присутності його захисника, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, - переконаний, що визнання вини обвинуваченим та відповідні його покази, - не є результатом якихось погроз з боку потерпілої сторони, чи третіх осіб, або погроз чи обіцянок працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, - достовірними та обґрунтованими, а тому вони є підставою для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, його вина в повному обсязі доведена іншими доказами, які були надані суду в судовому засіданні стороною обвинувачення, а саме, - письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, (Том № 3, а.с., 37), з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка в ніч з 18.04.2020 року на 19.04.2020 року проникла до її будинку, який розміщено по АДРЕСА_2 , звідки викрала кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

З даного доказу вбачається місце, дата, та орієнтовний час вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України;

- протоколом огляду місця події від 19.04.2020 року та фототаблицею до нього, (Том № 3, а.с., 39 - 42), з якого вбачається, що місцем огляду події було домогосподарство потерпілої ОСОБА_10 .

З даного протколу огляду місця події вбачається, що місцем вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення (тяжкого злочину), яке передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, - є домогосподарство потерпілої ОСОБА_10 , яке розміщене за адресою: АДРЕСА_2 .

Також з даного протоколу вбачається, що показання, які надавав обвинувачений ОСОБА_3 щодо механізму вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - підтверджуються, так, - обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що здійснив проникнення в будинок потерпілої ОСОБА_10 через вхідні двері шляхом пошкодження запірного пристрою вхідних дверей, і в той час в протоколі огляду місця події зафіксовано, що запірний пристрій вхідних дверей пошкоджено, крім того, з протоколу огляду місця події вбачається, що скло вікна в спальній кімнаті будинку потерпілої пошкоджено (розбите), що узгоджується з показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , який зазначив, що покинув будинок потерпілої шляхом розбиття скла у вікні;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, (Том № 3, а.с., 45), з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 10.06.2020 року в період часу з 00.00. по 03.00 год. шляхом віджиму дверей здійснила крадіжку моторолера, двіох болгарок, двох дрелей, зарядного пристрою, двох наборів рожкових ключів, бензопилки.

З даного доказу вбачається місце, дата, та орієнтовний час вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України;

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, (Том № 3, а.с., 52 - 58), з якого вбачається, що місцем огляду події було домогосподарство потерпілого ОСОБА_11 .

З даного протколу огляду місця події вбачається, що місцем вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, - є домогосподарство потерпілого ОСОБА_11 , яке розміщене за адресою: АДРЕСА_3 .

Також з даного протоколу вбачається, що показання, які надавав обвинувачений ОСОБА_3 щодо механізму вчинення ним кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 3 ст. 185, та ч. 2 ст. 289 КК України, - підтверджуються, так, - обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що здійснював крадіжку моторолера з приміщення гаражу шляхом зриву навісного замка, що і підтверджено протоколом огляду місця події, в якому зафіксовано факт пошкодження запірного пристрою гаража;

- протоколом огляду місця події від 10.06.2022 року та фототаблицею до нього, (Том № 3, а.с., 61 - 65), з якого вбачається, що місцем огляду є відрізок грунтової дороги, який розміщено за 128 метрів від домогосподарства потерпілого ОСОБА_11 , яке розміщене за адресою: АДРЕСА_3 , - де було виявлено електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С», - що узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , який вказав, що саме він залишив даний електрозварювальний апарат в цьому місці після його викрадення з гаража потерпілого;

- протоколом огляду місця події від 11.06.2022 року та фототаблицею до нього, (Том № 3, а.с., 61 - 65), з якого вбачається, що місцем огляду є АДРЕСА_4 поряд з житловим будинком, який розміщений під АДРЕСА_5 , та який належить ОСОБА_18 .

Під час огляду було виявлено та вилучено моторолер марки «VIPER ALPHA - 110», який на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_11 .

Факт виявлення вищевказаного моторолера у домогосподарства ОСОБА_18 повністю узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , який зазначив, що після викрадення моторолера попросив свого знайомого - ОСОБА_19 , щоб моторолер постояв у нього у дворі;

- протоколом огляду місця події від 11.06.2020 року з фототаблицею до нього, (Том № 3, а.с., 73 - 76), з якого вбачається, що місцем огляду є службове приміщення органу Національної поліції, в якому обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції частину речей, які були ним викрадені з домогосподарства, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_3 , та яке належить потерпілому ОСОБА_11 .

Так, обвинуваченим ОСОБА_3 були видані наступні речі, - викрутка (4 шт.), плоскогубці, сікатор, каністра.

Вищеперелічені речі, дійсно, - були викрадені з домогосподарства потерпілого, відповідно, - даним протоколом огляду місця події підтверджується факт крадіжки обвинуваченим ОСОБА_3 з домогосподарства потерпілого ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду місця події від 12.06.2020 року та фототаблицею до нього, (Том № 3, а.с., 89 - 91), з якого вбачається що місцем огляду є службове приміщення органу Національної поліції, в якому обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції частину речей, які були ним викрадені з домогосподарства, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_3 , та яке належить потерпілому ОСОБА_11 .

Так, обвинуваченим ОСОБА_3 були видані наступні речі, - електрична дрель, кутова машинка.

Вищеперелічені речі, дійсно, - були викрадені з домогосподарства потерпілого, відповідно, - даним протоколом огляду місця події підтверджеється факт крадіжки обвинуваченим ОСОБА_3 з домогосподарства потерпілого ОСОБА_11 ;

- висновком експерта судово - товарознавчої експертизи № 2069 від 27.06.2020 року, (Том № 3, а.с., 118 - 126), з якого вбачається варість частини викраденого обвинуваченим ОСОБА_3 майна (інструменти) з домогосподарства потерпілого ОСОБА_11 ;

- висновком експерта судової авто - товарознавчої експертизи № 2068 від 27.06.2020 року, (Том № 3, а.с., 131 - 136), з якого вбачається вартість частини викраденого обвинуваченим ОСОБА_3 майна (моторолера) з домогосподарства потерпілого ОСОБА_11 ;

Щодо недопиту свідків, які зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, - свідків, які зазначені в Розділі І реєстру, - проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, то суд зазначає наступне:

- Так, в реєстрі зазначено свідків, - ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , та, відповідно - дані свідки мали б бути допитані судом в судовому засіданні в якості свідків.

Проте, в судовому засіданні сторона обвинувачення, - прокурор ОСОБА_8 заявив клопотання про відмову від допиту вищевказаних свідків обвинувачення, - проти чого не заперечувала сторона захисту, - як обвинувачений ОСОБА_3 , так і його захисник, - адвокат ОСОБА_9 .

Свою позицію щодо відсутності необхідності допиту свідків обвинувачення сторона захисту обгрунтовувала тим, що обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, беззаперечно, обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті, - ним не оспорюються, а тому немає необхідності допитувати свідків сторони захисту, які зазначені в реєстрі до обвинувального акту.

Суд прийняв відмову сторони захисту щодо відмови в допиті свідків сторони обвинувачення (на підставі протокольної ухвали), так як це є процесуальне рішення сторони обвинувачення (прокурора), та суд вважає, що сторона обвинувачення вправі як надавати докази до суду на доведення вини обвинувачення, так вправі і відмовитися від надання тієї чи іншої частини доказів, якщо вважає, що наданий об`єм доказів є необхідним та достатнім для винесення обвинувального вироку судом, - на підставі тих доказів, які були вже досліджені судом в судовому засіданні.

Суд вважає, що така позиція сторони обвинувачення (прокурора) в рамках даного кримінального провадження є процесуально вірною, та відповідає повноваженням, наданим чинним КПК України стороні обвинувачення (прокурору).

Також суд вважає, що недопит свідків в рамках даного кримінального провадження поруч з дослідженими доказами (протоколами слідчих дій, висновками експертиз, матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого), - ніяким чином не вплине на винесення судом законного, обгрунтованого та справедливого рішення в даному кримінальному провадженні, - у виді обвинувального вироку.

Щодо того, що в судовому засіданні не були допитані потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то суд зазначає наступне:

- В матеріалах кримінального провадження міститься письмова заява потерпілого ОСОБА_11 від 11.09.2020 року, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16 грудня 1997 року Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області, (Том № 3, а.с., 101), (адреса: АДРЕСА_3, тел.: НОМЕР_6), в якій він просить суд слухати дане кримінальне провадження без його участі, (Том № 1, а.с., 20).

В матеріалах справи міститься витяг з АРМОР, (Том № 1, а.с., 228), з якого вбачається, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , - ЄО № 80908 від 26.11.2020 року, ЄРДР № 0004890 від 26.11.2020 року, - раптова смерть.

В матеріалах кримінального провадження міститься свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 01 грудня 2020 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ( Том № 2, а.с., 14), в якому вказано, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець село Дмитренки Богуславського району Київської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 59 років, про що 01 грудня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 346. Місце смерті - місто Київ.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься письмова заява потерпілої ОСОБА_10 від 17.09.2020 року, (паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , який видано 28 січня 1997 року Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області, (Том № 3, а.с., 43), (адреса: АДРЕСА_6, тел.: НОМЕР_7), в якій вона просить суд слухати дане кримінальне провадження без її участі, (Том № 1, а.с., 21).

- Також в матеріалах кримінального провадження міститься письмова заява потерпілої ОСОБА_10 від 17.09.2020 року, (адреса: АДРЕСА_6 , тел.: НОМЕР_7), в якій вона просить суд слухати дане кримінальне провадження без її участі, (Том № 1, а.с., 229).

Суд зазначає, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом неодноразово викликалися в судові засідання, що підтверджується матеріалами справи, проте, - потерпілі надіслали письмові заяви щодо слухання справи у їх відсутності, не завважали за необхідне подавати цивільний позов в рамках даного кримінального провадження, - що є їх процесуальним правом, а не обов`язком, щодо призначення виді та міри покарання, - потерпілі в даному кримінальному провадженні - поклалися на розсуд суду, відповідно, - суд вважає, що потерпілі в силу своїх прав та повноважень, які надані їм нормами чинного КПК України - не завважали за необхідне бути присутніми в судових засіданнях в рамках даного кримінального провадження, - і це їх повне право, яке свідчить, на думку суду, - про відсутність у потерпілих процесуального інтересу до ходу судового розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Проте, зважаючи на докази, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що недопит потерпілих ніяким чином негативно не впливає на доведення вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, а потерпіла сторона в даному кримінальному провадженні після гіпотетичного вступу даного вироку в законну силу, - має право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди (матеріальної та моральної) до обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку, який передбачено чинним ЦПК України.

Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , який видано 19.05.2012 року (Том № 3, а.с., 142 - 143), - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Сидорівка Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, відповідно, - є повнолітнім, громадянином України;

- Згідно довідки - вимоги про судимість № 3 - 23102021/32015, (Том № 3, а.с., 137 - 141), станом на 23.10.2020 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидорівка Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, є наступні відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності та судимості:

- був засуджений 06.03.2014 року Корсунь - Шевченківським районним судом Черкаськоїх області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

- був засуджений 16.12.2014 року Корсунь - Шевченківським районним судом Черкаської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, застосовано положення ст. 71 КК України, та призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 місяці позбавлення волі.

Звільнений 26.12.2016 року на підставі положень ст. 81 КК України умовно - достроково на 1 рік на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.12.2016 року;

- 05.02.2019 року Богуславським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 96 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Що стосується даного доказу, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

- як вбачається з довідки, - обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, раніше неодноразово судимий, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) проти власності, причому, - які пов`язані з проникненням в житло чи інше приміщення, - до вчинення злочинів, які передбачені ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно, як вбачається з довідки - вимоги про судимість, - обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та раніше судимий за злочини, які передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, та які, відповідно, - згідно положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких.

Даний факт, на думку суду, - свідчить про стійку антисоціальну спрямованість засудженого ОСОБА_3 , який, навіть після відбуття реального строку у виді позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів, - належних висновків для себе не зробив, а знову, - по сплину незначного часу по відбуттю крайнього покарання у виді позбавлення волі, маючи кримінально - процесуальний статус раніше судимої особи, - вчинив знову тяжкий злочин проти власності, з кваліфікуючою ознакою, - пов`язану з проникненням, що передбачає підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину.

Відповідно, в силу положень ст.ст. 88, 89, 90 КК України обвинувачений ОСОБА_3 станом на час вчинення нових злочинів вважається таким, що раніше судимий.

Суд зазначає, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 судимості за вчинення умисного тяжкого злочину на час вчинення нових умисних тяжких злочинів, які є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні, - напряму вказує про наявність в діях обвинуваченого рецидиву кримінальних правопорушень (злочинів), що передбачено ст. 34 КК України.

Згідно ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Згідно положень ст.ст. 23, 24 КК України кримінальне правопорушення (злочин), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого обвинувачений ОСОБА_3 має судимість, - відноситься до злочинів, вчинених умисно.

Згідно положень ст.ст. 23, 24 КК України кримінальне правопорушення (злочини), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження, - відноситься до злочинів, вчинених умисно.

Відповідно, наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 рецидиву кримінальних правопорушень (ст. 34 КК України) має істотне значення для призначення покарання, адже це є обставиною, яка згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, та яка повинна бути врахована, та буде врахована при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення ним кримінальних правопорушень (злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, і що судом буде обгрунтовано нижче по тексту мотивувальної частини даного вироку;

- згідно довідки - характеристики № 23/02 - 01 - 21, яка видана 11.06.2020 року виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, (Том № 3, а.с., 144), - обвинувачений ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується різко негативно, - надходять постійно скарги від жителів села, що помічений в крадіжках приватного майна, особливо в людей похилого віку;

- згідно довідки № 55, яка видана 17.06.2020 року КНП «Корсунь - Шевченківська районна лікарня», - ОСОБА_3 , 1996 року народження, який проживає в с. Сидорівка Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, - за медичною допомогою в наркологічний кабінет не звертався, за наркологічною допомогою не звертався;

- Згідно висновку судово - психіатричного експерта № 76 від 09.02.2021 року, (Том № 2, а.с., 175 - 184):

1. У теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки Органічного ураження головного мозку поєднаного (резхидуального, інтоксикаційного) генезу з легкими когнітивними та емоційно - вольовими порушеннями (F07.8 - згідно МКХ - 10) та ознаки Психічних і поведінковизх розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків тиа використання інших психоактивних речовин, алкоголю, синдром залежності, у теперішній час утримання в умовах, що виключають вживання (F19.21 - згідно МКХ - 10).

2. За психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. За психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

4. За психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 може брати участь у слідчих діях та в судовому засіданні;

- Згідно висновку судово - психіатричного експерта № 71 від 24.06.2021 року, (Том № 2, а.с. 229 - 244):

1. В період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він підозрюється, ОСОБА_3 виявляв ознаки Органічного ураження головного мозку поєднаного (резидуально-інтоксикаційного) ґенезу з легкими когнітивними і емоційно-вольовими порушеннями (Т06.8 за МКХ-10) і Психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності (Б 19.2 за МКХ-10).

2. В період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він підозрюється, ОСОБА_3 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

4. У теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки Органічного ураження головного мозку поєднаного (резидуально-інтоксикаційного) ґенезу з легкими когнітивними і емоційно-вольовими порушеннями (Р06.8 за МКХ-10) і Психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності (Б 19.2 за МКХ-10).

5. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

6. У теперішній час ОСОБА_3 за своїм психічним станом може приймати участь у судовому розгляді.

7. За своїм психічним станом ОСОБА_3 не становить суспільної небезпеки для оточуючих.

8. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

3,17. Наявні у ОСОБА_3 психічні особливості відображують його психічний розлад (встановлений психіатричний діагноз).

12,13. Рівень функціонування когнітивних процесів ОСОБА_3 легко недостатній; в особистісній сфері: емоційна поверхневість, певна лабільність емоційних переживань; слабкий вольовий радикал, вольова нестійкість, вибіркова товариськість, невпевненість у собі, деяка осрбнстісна конформність, низький рівень домагань, відсутність пізнавальних інтересів, невисока трудова мотивація діяльності, переважання розважальних інтересів у поєднанні зі вживанням алкоголю, низький морально-етичний рівень розвитку особистості, ознаки певного соціального зниження.

9,10. Характер правопорушення виключає перебування ОСОБА_3 в момент скоєння діяння в будь-якому юридично-значимому афективному стані.

11,13,14. Наявні в ОСОБА_3 індивідуально-психологічні властивості у вигляді невисокого морально - етичного рівня, недостатньої сформованості трудової мотивації діяльності, схильності до алкоголізації знайшли свій прояв у характері правопорушення, в якому він обвинувачується. Визначення істотності впливу психічного розладу на поведінку під час скоєння правопорушення встановлюється судово- психіатричними експертами;

- Згідно висновку судово - психіатричного експерта № 397 від 09.09.2020 року, (Том № 3, а.с. 160 - 162):

1. ОСОБА_3 страждає в даний час та страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню легко вираженої дибільності).

2. ОСОБА_3 міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Суд, оцінюючи вищевказані висновки судово - психіатричних експертиз, - констатує той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 хоча і страждає в даний час (під час проведення судового провадження в рамках даного кримінального провадження) та страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню легко вираженої дибільності), проте, - згідно висновків експертів, - обвинувачений ОСОБА_3 міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує, відповідно, - в рамках даного кримінального провадження обвинувачений є повнолітньою фізичною особою, яка є осудна, а тому кримінальна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження застосовується на загальних підставах;

- Згідно досудової доповіді органу пробації від 23.03.2021 року, (Том № 2, а.с., 100 - 104):

- Не можливе виправлення без ізоляції від суспільства. Приймаючи до уваги зібрані матеріали, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_3 ; той факт, що обвинувачений вчинив нові злочини маючи не зняту та не погашену судимість та високу ймовірність вчинення повторного правопорушення Корсунь-Шевченківський РС філії Державої установи «Центр пробації» в Черкаській області вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити середню небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

На думку органу пробації застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Суд, оцінюючи висновок органу пробації з урахуванням всих обставин справи, які були досліджені в судовому засіданні, - вважає такий висновок органу пробації як слушний, та, відповідно, - такий, який враховуюється судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, так як суд, з огляду на обставини вчинених злочинів та, особливо - на особу обвинуваченого, - також вважає, що в даному випадку виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства - неможливе, та вважає, що незастосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання, пов`язаного з позбавленням волі - арпіорі становить велику суспільну небезпеку, в т.ч. для окремих осіб.

Матеріали кримінального провадження, що стосуються речових доказів:

- згідно резолютивної частини постанови слідчого Про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11.06.2020 року, (Том № 3, а.с., 82 - 83):

1. Мотороллер марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору, алюмінієву каністру об`ємом 20 літрів, чотири викрутки, пласкогубці та секатор для обрізки гілок, електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору визнати речовими доказами у кримінальному провадженні 0000244 від 10.06.2020.

2. Речові докази, а саме: Мотороллер марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору, алюмінієву каністру об`ємом 20 літрів, чотири викрутки, пласкогубці та секатор для обрізки гілок, електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору передати до кімнати зберігання речових доказів Богуславського ВП на зберігання;

- згідно резолютивної частини постанови слідчого Про визнання предмету речовими доказами від 15.06.2020 року, (Том № 3, а.с., 92 - 93):

1. Дриль електричну жовтого кольору марки «Торех», а також кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Ferm» - визнати речовим доказом у даному кримінальному провадженні № 0000244 від 10.06.2020.

2. Речові докази, а саме: дриль електричну жовтого кольору марки «Торех». а також кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Ferm» передати на зберігання до камери речових доказів Богуславського ВП до вирішення питання по суті.

Згідно квитанції № 467 про прийняття речових доказів по ЄРДР № 0000244 від 10.06.2020 року, (Том № 3, а.с., 100), речові докази по справі:

1. Каністра алюмінієва ємкістю 20 літрів (1 шт.);

2. Викрутки, (4 шт.);

3. Плоскогубці, (1 шт.);

4. Сікатор для зрізування гілок, (1 шт.);

5. Електрична болгарка, (1 шт.);

6. Електрична дрель, (1 шт.);

7. Моторолер марки «Viper Alpha - 110», (1 шт.), -

- були передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, (адреса: Київська область, м. Богуслав, вул. Івана Франка, 14).

В матеріалах кримінального провадження міститься розписка потерпілого ОСОБА_11 , (Том № 3, а.с., 109), з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 отримав від працівників поліції на відповідальне зберігання належний йому електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору з проводами, претензій до технічного стану - не має.

В матеріалах кримінального провадження міститься розписка потерпілого ОСОБА_11 , (Том № 3, а.с., 110), з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 отримав від працівників поліції на відповідальне зберігання належний йому моторолер марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору, - претензій до технічного стану, - не має.

Спеціальна конфіскація в рамках даного кримінального провадження не застосовується.

Матеріали кримінального провадження щодо процесуальних витрат:

- в матеріалах кримінального провадження міститься звіт про фактичні затрати на проведення експертизи (висновок експерта судово - товарознавчої експертизи № 2069 від 27.06.2020 року), (Том № 3, а.с., 117), з якої вбачається, що вартість витрат на залучення експерта за проведення судово - товарознавчої експертизи становить 370 (триста сімдесят) грн. 00 коп.

Експертизу було проведено судовим експертом ОСОБА_23 , свідоцтво № 1847 від 25 лиситопада 2016 року, видане на підставі рішення Центральної експертно - кваліфікаційної комісії при Міністерстві Юстиції України, адреса: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6 - го Грудня, 27), р/р НОМЕР_8, рахунок в форматі ІВАN: НОМЕР_5, МФО 323583, код отримувача в Кіровоградське РУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Олександрія;

- в матеріалах кримінального провадження міститься звіт про фактичні затрати на проведення експертизи (висновок експерта судово - автотоварознавчої експертизи № 2068 від 27.06.2020 року), (Том № 3, а.с., 130), з якої вбачається, що вартість витрат на залучення експерта за проведення судово - товарознавчої експертизи становить 400 (чотириста) грн. 00 коп.

Експертизу було проведено судовим експертом ОСОБА_23 , свідоцтво № 1847 від 25 лиситопада 2016 року, видане на підставі рішення Центральної експертно - кваліфікаційної комісії при Міністерстві Юстиції України, адреса: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6 - го Грудня, 27), р/р НОМЕР_8, рахунок в форматі ІВАN: НОМЕР_5, МФО 323583, код отримувача в Кіровоградське РУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Олександрія.

Матеріали кримінального провадження щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

В рамках даного кримінального провадження було застосовано такий вид забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, - (п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 170 КПК України):

- згідно резолютивної частини ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 15.06.2020 року, в справі № 358/674/20, провадження № 1 - кс/358/209/20, (Том № 3, а.с., 87 - 88):

Клопотання слідчого Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, капітана поліції ОСОБА_24 про накладення арешту на: тимчасово вилучене майно - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час здійснення огляду місця події 11 червня 2020 року, що мав місце за адресою: вул. Шевченка, поряд з будинком № 75, с. Сидорівка, Корсунь - Шевченківського району Київської області, моторолер марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору; тимчасово вилучене майно під час здійснення огляду місця події 11 червня 2020 року, що мав місце в приміщення адміністративної будівлі Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНГІ в Київській області за адресою: каб. № 11, вул. І. Франка, 14. м. Богуслав, Київської області, алюмінієву каністру об`ємом 20 літрів, чотири викрутки, пласкогубці та секатор для обрізки гілок; тимчасово вилучене майно під час здійснення огляду місця події 11 червня 2020 року, що мав місце, за адресою: вул. Лугова, с. Коряківка, Богуславського району, Київської області, електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору.

- згідно резолютивної частини ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 24.06.2020 року, в справі № 358/674/20, провадження № 1 - кс/358/215/20, (Том № 3, а.с., 98 - 99):

Клопотання старшого слідчого Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, капітана поліції ОСОБА_25 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час здійснення огляду місця події 12 червня 2020 року, що мав місце в кабінеті № 11 адміністративної будівлі Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області за адресою: вул. І. Франка, 14 м. Богуслав Київської області, а саме на дриль електричний жовтого кольору марки «Торех», та кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Ferm», які добровільно видав ОСОБА_3 .

Також в рамках даного кримінального провадження було застосовано такі види забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, а саме, - затримання особи (тимчасовий запобіжний захід), та тримання під вартою, - (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 131, п. 5 ч. 1 ст. 176, ч. 2 ст. 176, ст. 183, ст. 208 КПК України):

Запобіжний захід:

- 08.09.2020 року обвинуваченого ОСОБА_3 було затримано на підставі положень ст. 208 КПК України.

- 09.09.2020 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

05.11.2020 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.01.2021 року, включно, (Том № 1, а.с., 151 - 153);

24.12.2020 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.02.2021 року, включно, (Том № 1, а.с., 205 - 206);

04.02.2021 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді триманняід вартою до 04.04.2021 року, включно, (Том № 2, а.с., 18 - 20);

31.03.2021 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.05.2021 року, включно, (Том № 2, а.с., 68 - 70);

27.05.2021 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.07.2021 року, включно, (Том № 2, а.с., 124 - 126);

20.07.2021 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.09.2021 року, включно, (Том № 2, а.с. 195 - 197);

16.09.2021 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13.11.2021 року, включно, (Том № 3, а.с., 9 - 11);

25.10.2021 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.12.2021 року, включно.

16.12.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14.02.2022 року, включно.

08.02.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08.04.2022 року, включно.

07.04.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05.06.2022 року, включно.

01.06.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 28.07.2022 року, включно.

27.07.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25.09.2022 року, включно.

22.09.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.11.2022 року, включно.

14.11.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.01.2023 року, включно.

10.01.2023 року Кагарлицьким районним судом Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07.03.2023 року, включно.

Зміна обвинувачення, визнання частини обвинувачення необгрунтованою, - судом в рамкахданого кримінального провадження - не здійснювалися.

Докази стороною захисту в даному кримінальному провадженні не надавалися.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Обставинами, які згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставина, які згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив злочину.

Нові кримінальні правопорушення (злочини), вчинення яких є предметом розгляду (доведення) в даному кримінальному провадженні, та які передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, - обвинувачений ОСОБА_3 вчинив 18.04.2020 року та 09.06.2020, 10.06.2020 року, - відповідно, а тому, - в силу положень ст.ст. 88, 89, 90 КК України обвинувачений ОСОБА_3 станом на час вчинення нових умисних злочинів вважається таким, що раніше судимий, - з огляду на положення ст. 89, 90 КК України.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 судимості за вчинення умисного злочину на час вчинення нових умисних злочинів, вчинення яких є предметом розгляду (доведення) в даному кримінальному провадженні, - напряму вказує про наявність в діях обвинуваченого рецидиву кримінальних правопорушень (злочинів), що передбачено ст. 34 КК України.

Згідно ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Мотиви призначення покарання:

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наслідки вчинених кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), позицію сторони обвинувачення, висновок органу пробації, позицію потерпілої сторони.

Що стосується тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), то суд зазначає наступне:

Так, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Так, санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 с т. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно, з огляду на положення ч.ч. 1, 3, 5 ст. 12, ст.ст. 23, 24 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні кримінальні правопорушення, - тяжкі злочини.

Що ж стосується особи обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд констатує той факт, що його особу в ракурсі особи, що притягається до кримінальної відповідальності, - можливо охарактеризувати лише з негативної сторони, а саме, - обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, раніше судимий, причому, - судимий за скоєння тяжких злочинів проти власності з кваліфікуючою ознакою, - проникнення, - що вирізняється підвищеною суспільною небезпечністю в порівнянні з простою (некваліфікованою) крадіжкою.

Обвинувачений відбував реальне покарання у виді позбавлення волі, був звільнений умовно - достроково, але після звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, - не влаштувався офіційно на роботу, а проживав за рахунок тичасових заробітків неофіційних, та знову вчинив умисні тяжкі злочини проти власності.

На думку суду, - така яскраво виражена антисоціальна спрямованість особи обвинуваченого ОСОБА_3 апріорі виключає перебування його на волі, та, відповідно, - вказує на нагальну потребу ізоляції його від суспільства, так як обвинувачений, перебуваючи на волі, - буде становити загрозу іншим громадянам та суспільним інтересам держави.

Що ж до наслідку вчинених кримінальних правопорушень, то суд зазначає, що вчиненими кримінальними правопорушеннями обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальної шкоди, проте, - на момент винесення даного судового рішення у виді вироку, - матеріальна шкода потерпілим не відшкодована обвинуваченим в добровільному порядку, а тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 повинен бути покараний в усій відповідності з Законом, - в межах санкцій ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Що стосується позиції сторони обвинувачення (прокурора) в частині визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), та призначення обвинуваченому виду та міри покарання, то суд зазначає наступне:

- суд вважає, що, з огляду на докази, які були надані стороною обвинувачення в судовому засіданні, - сторона обвинувачення в повному обсязі довела винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), які передбачено ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд вважає, що позиція обвинувачення щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 грунтується на належних та допустимих доказах, - в достатніх та необхідних об`ємах.

Так, стороною надано достатні та належні докази у виді письмових доказів.

Відповідно, суд вважає, що позиція сторони обвинувачення (прокурора), яка полягає в тому, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід визнати винуватим:

- у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого зочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання за чинене кримінальне правопорушення у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

- та на підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення меньш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без конфіскації майна (додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України), - є правомірною, та такою, яка грунтується на обставинах, встановлених в даному кримінальному провадженні, та відповідно, - така позиція державного обвинувачення в частині призначення покарання - відповідатиме обставинам вчинених кримінальних правопорушень, наслідкам вчинених кримінальних правопорушень, та особі обвинуваченого.

Що стосується позиції потерпілої сторони в частині призначення покарання, то суд зазначає наступне:

- як судом вказувалося вище, - потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не були присутні в судових засіданнях, проте, - надіслали на адресу суду письмові заяви, в яких просили суд слухати кримінальне провадження без їх участі, поклавшись при цьому на розсуд суду в питанні щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому.

Відповідно, суд, враховуючи принципи законності, достатності, пропорційності, розумності, - призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням обставин, вчинених ним кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), наслідків вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого (характеризуючих обставин, в тому числі - висновку органу пробації), позиції сторони державного обвинувачення (прокурора).

Що стосується сторони захисту (обвинуваченого та його захисника) в частині, що стосується призначення покарання, то суд критично відноситься до їх позиції, з огляду на наступне:

- Так, обвинувачений, визнавши свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, - вважає, що йому слід призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, так як таке покарання, на думку обвинуваченого, - буде справедливим.

- Зхаисник обвинуваченого вважає, що в даному випадку до обвинуваченого (його підзахисного) можливо застосувати покарання у виді позбавлення волі, проте, - з застосуванням положень ст. 75 КК України, - звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Суд вважає, що позиція сторони захисту (обвинуваченого та його захисника), - не грунтується на матеріалах справи, - та призначення покарання у тому виді та розмірі, на якому наполягає сторона захисту, - не буде відповідати обставинам вчинених кримінальних правопорушень (тяжких злочинів), їх кількості, не відповідатиме наслідкам вчинених кримінальних правопорушень, та особливо - не відповідатиме особі обвинуваченого.

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується різко негативно (як особа, яка схильна до крадіжок), раніше притягувався до кримінальної відповідальності, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності, та, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення тяжкого умисного злочину проти власності, - знову вчинив нові умисні тяжкі злочини проти власності, шкода, завдана злочинами, - не відшкодована, враховуючи наявність обставини, що обтяжує кримінальну відповідальність (рецидив кримінальних правопорушень), враховуючи висновок органу пробації (згідно з яким виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе в умовах без ізоляції від суспільства), враховуючи позицію прокурора про необхідність застосування реального позбавлення волі до обвинуваченого, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 неможливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому слід призначити таке покарання, як позбавлення волі, - за кожне кримінальне правопорушення - окремо, та застосувати положення ст. 70 КК України (шляхом поглинання більш суворого покарння меньш сіворим), - без застосування положень ст.ст. 75, 75, 76 КК України, так як суд вважає, що застосування реального покарання до обвинуваченого грунтується на врахуванні особи обвинуваченого та обставин вчинених злочинів, а тому таке покарання, - буде єдиним необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, так як суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого покарання у виді призначення позбавлення волі на меньший строк, ніж вимагає сторона обвинувачення, чи звільнення від покарання на підставі положень ст. 75 КК України (на чому наполягає сторона захисту, - захисник обвинуваченого), - буде, на думку суду, - становити для суспільства, в тому числі для окремих осіб (громадян), - велику суспільну небезпеку, яку і можна уникнути лише шляхом ізоляції обвинуваченого ОСОБА_3 від суспільства на тривалий термін, який буде необхідним та достатнім для виховання та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Що ж стосується непризначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, то суд зазначає наступне:

Згідно ст. 59 КК України:

1. Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

2. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

3.Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

Перш за все, - суд зазначає, що представник державного обвинувачення (прокурор) в судових дебатах не вимагав призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання у виді конфіскації майна за вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення (тяжкого злочину), яке передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Окрім того, суд зазначає, що прокурором до матеріалів кримінального провадження не надано будь - яких матеріалів - доказів, з яких суд мав би змогу встановити майновий стан обвинуваченого ОСОБА_3 , тобто, - суд не володіє даними щодо наявності в обвинуваченого будь - якого рухомого чи нерухомого майна, що позбавляє суд застосувати до обвинуваченого такий додатковий вид покарання як конфіскація майна.

Також суд зазначає, що застосування такого виду покарання, як конфіскація майна, - повинно відповідати вимогам законності, справедливості та співмірності.

Також суд зазначає, що суд, з огляду на відсутність інформації щодо майнового стану обвинуваченого ОСОБА_3 , - суд позбавлений можливості застосувати хоча б часткову конфіскацію майна.

Більше того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - обвинувачений веде маргінальний спосіб життя, що, звісно, - передбачає ту обставину, що в обвинуваченого не передбачається наявність будь - якого майна (рухомого чи нерухомого), а застосування такого виду покарання (додаткового) як конфіскація майна, - потягне за собою невиправдані (марні) процесуальні державні витрати в рамках даного кримінального провадження в частині виконання судового рішення у виді вироку, причому, - такі процесуальні витрати - апріорі будуть віднесені на рахунок держави в зв`язку з неможливістю їх стягнення з обвинуваченого з причини відсмутності в обвинуваченого будь якого (рухомого чи нерухомого) майна.

Застосування примусових заходів медичного характеру в рамках даного кримінального провадження не застосовується, - враховуючи висновки чисельних судових психіатричних експертиз, так як, з огляду на висновки вищевказаних експертиз, які були досліджені судом в судовому засіданні, - обвинувачений ОСОБА_3 що на час вчинення злочинів, що станом на час слухання кримінального провадження в суді, - є осудною особою, він усвідомлював та усвідомлює свої дії та може керувати ними.

Застосування примусового лікування в рамках даного кримінального провадження судом не застосовується, - з огляду знову ж таки на висновки судових експертиз, з яких вбачається, що примусового лікування обвинувачений ОСОБА_3 , - не потребує.

Крім того, суд констатує, що підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст.ст. 69, 69 -1, 75 КК України, - немає.

Цивільний позов.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження потерпілими не заявлено.

Мотиви ухвалення рішень, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Рішення щодо речових доказів і документів:

Питання щодо долі речових доказів в кримінальному провадженні врегульовано положенням ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу, при цьому:

- згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно - небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави у встановленому Кабінетом Міністрів порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, речові докази у виді:

- електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору з проводами, - слідчим на підставі зберігальної розписки (Том № 3, а.с., - 109), - передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , (адреса: АДРЕСА_3 );

- моторолер марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору, -

- слідчим на підставі зберігальної розписки (Том № 3, а.с., 110), - передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , (адреса: АДРЕСА_3 ), при цьому, - речові докази (речі), які на праві приватної власності належали потерпілому ОСОБА_11 , а саме:

- дриль електрична жовтого кольору марки «Торех»;

- кутова шліфувальна машинка (болгарку) марки «Ferm»;

- каністра алюмінієва ємкістю 20 літрів (1 шт.);

- викрутки, (4 шт.);

- плоскогубці, (1 шт.);

- сікатор для зрізування гілок, (1 шт.), -

- знаходяться на відповідальному зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, (адреса: Київська область, м. Богуслав, вул. Івана Франка, 14).

Вищевказані речові докази (які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів) суд не може повернути потерпілому ОСОБА_11 з тієї причини, що потерпілий по справі, - ОСОБА_11 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 01 грудня 2020 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ( Том № 2, а.с., 14), в якому вказано, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець село Дмитренки Богуславського району Київської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 59 років, про що 01 грудня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 346. Місце смерті - місто Київ.

Суд зазначає, що правоздатність особи припиняється в момент її смерті, а тому суд вважає, що вищевказані речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів, - слід повернути спадкоємцям потерпілого при наданні ними свідоцтв про спадкування, які видані в порядку, передбаченому ст. 1217 ЦК України, - видача свідоцтв про спадкування за заповітом чи за законом, інші ж речі, які передані на відповідальне зберігання потерпілому, - слід залишити за адресою зберігання.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, що стосуються речових доказів, та вищевикладені матеріали процесуального права, які регулюють порядок зберігання речових доказів у кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків:

- електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору з проводами;

- моторолер марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору, -

- які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , (адреса: АДРЕСА_3 ), - залишити у потерпілого на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, при цьому:

- дриль електричну жовтого кольору марки «Торех»;

- кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Ferm»;

- каністру алюмінієву ємкістю 20 літрів (1 шт.);

- викрутки, (4 шт.);

- плоскогубці, (1 шт.);

- сікатор для зрізування гілок, (1 шт.), -

- які знаходяться на відповідальному зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, (адреса: Київська область, м. Богуслав, вул. Івана Франка, 14), - на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, - повернути спадкоємцям потерпілого ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 01 грудня 2020 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), - при наданні ними свідоцтв про спадкування, виданих в порядку ст. 1217 ЦК України.

Спеціальна конфіскація в рамках даного кримінального провадження не застосовується.

Рішення про відшкодування процесуальних витрат:

Питання процесуальних витрат в кримінальному провадженні врегульовано положенням Глави 8 - Процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 118 ЦПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Згідно ч. 1 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та кеспертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Згідно ч. 4 ст. 122 КПК України експертам, спаціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - в рамках даного кримінального провадження було проведено дві експертизи:

- судово - товарознавча, - висновок експерта № 2069 від 27.06.2020 року, (Том № 3, а.с., 118 - 126), при цьому вартість залучення експерта по якій згідно звіту про фактичні затрати на проведення експертизи, (том № 3, а.с., 117), - становить 370 грн.;

- судова авто - товарознавча експертиза № 2068 від 27.06.2020 року, (Том № 3, а.с., 131 - 136), при цьому вартість залучення експерта по якій згідно звіту про фактичні затрати на проведення експертизи, (том № 3, а.с., 130), - становить 400 грн.;

Відповідно, - загальна вартість витрат на залучення експерта в даному кримінальному провадженні становить 770 (сімсот сімдесят) грн., які мають бути стягнені з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь експерта, - ОСОБА_23 , з огляду на наступне:

- так, для проведення судової товарознавчої експертизи (отримання експертного висновку) експерт ОСОБА_23 був залучений на підставі постанови старшого слідчого Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_26 від 23.06.2020 року, (Том № 3, а.с., 111 - 114).

Для проведення судово авто - товарознавчої експертизи (отримання експертного висновку) експерт ОСОБА_23 був залучений на підставі постанови старшого слідчого Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_26 від 23.06.2020 року, (Том № 3, а.с., 127 - 129).

В той же час, - судовий експерт ОСОБА_23 не є експертом спеціалізованих державних установ, а здійснює свою діяльність індивідуально, - на підставі свідоцта № 1847 від 25 листопада 2016 року, (на проведення товарознавчих експертиз), виданого на підставі рішення Центральної експертно - кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, та на підставі свідоцтва № 2025 від 13 грудня 2019 року, (на проведення транспортно - товарознавчих експертиз), виданого на підставі рішення Центральної експертно - кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, та має відповідні реквізити, - 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6 - го Грудня, 27, р/р НОМЕР_8, рахунок в форматі ІВАN: НОМЕР_5, МФО 323583, код отримувача в Кіровоградському РУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Олександрія.

З огляду на ту обставину, що: експерт ОСОБА_23 не є експертом спеціалізованих державних установ, а здійснює свою діяльність індивідуально, надання висновків експертиз в рамках даного кримінального провадження, - не входить в коло службових обов`язків даного експерта, - в даному випадку не застосовується положення ч. 2 ст. 122 КПК України (компенсація за рахунок Державного бюджету України), а застосовується положення ч. 4 ст. 122 КПК України, - відповідно, - судові витрати у виді витрат на залучення експерта повинні бутии стягнені з обвинуваченого на користь експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд в частині процесуальних витрат приходить до наступних висновків:

- Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидорівка Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 19 травня 2012 року, на користь експерта ОСОБА_23 , (свідоцтво № 1847 від 25 лиситопада 2016 року, видане на підставі рішення Центральної експертно - кваліфікаційної комісії при Міністерстві Юстиції України), адреса: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6 - го Грудня, 27, р/р НОМЕР_8, рахунок в форматі ІВАN: НОМЕР_5 , МФО 323583, код отримувача в Кіровоградському РУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Олександрія, - кошти в сумі 770 (сімсот сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Види заходів кримінального провадження переліченні в п.п. 1 - 9 ч. 2 ст. 131 КПК України.

З усього загалу заходів забезпечення кримінального провадження в рамках даного кримінального провадження було застосовано такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, затримання особи, та запобіжний захід, (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Отже, в рамках даного кримінального провадження було застосовано такий вид забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, - (п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 170 КПК України):

- згідно резолютивної частини ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 15.06.2020 року, в справі № 358/674/20, провадження № 1 - кс/358/209/20, (Том № 3, а.с., 87 - 88), було накладено арешт на наступне майно:

- моторолер марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору;

- алюмінієву каністру об`ємом 20 літрів;

- чотири викрутки;

- пласкогубці;

- секатор для обрізки гілок;

- електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору.

- згідно резолютивної частини ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 24.06.2020 року, в справі № 358/674/20, провадження № 1 - кс/358/215/20, (Том № 3, а.с., 98 - 99), було накладено арешт на наступне майно:

- дриль електричний жовтого кольору марки «Торех»;

- кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Ferm».

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, виршує питання про скасування майна.

В даному випадку суд вважає, що вищевказані арешти з майна слід скасувати з метою подальшого вирішення долі речовизх доказів в порядку, який передбачено ст. 100 КПК України.

З урахуванням вищевикладених обставин справи в частині забезпечення кримінального провадження в частині накладення арешту на майно, та вищевкезану норму процесуального права, суд приходить до висновку щодо наступного:

Арешт з майна, а саме, - з:

- моторолеру марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору;

- алюмінієвої каністри об`ємом 20 літрів;

- чотирьох викруток;

- пласкогубців;

- секатору для обрізки гілок;

- електрозварювального апарату марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору, -

- який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 15.06.2020 року, в справі № 358/674/20, провадження № 1 - кс/358/209/20, (Том № 3, а.с., 87 - 88), - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, - для подальшого вирішення долі речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Арешт з майна, а саме, - з:

- дриля електричного жовтого кольору марки «Торех»;

- кутової шліфувальної машинки (болгарки) марки «Ferm», -

- який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 24.06.2020 року, в справі № 358/674/20, провадження № 1 - кс/358/215/20, (Том № 3, а.с., 98 - 99), - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, - для подальшого вирішення долі речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, - затримання особи, та запобіжний захід, застосовані в рамках даного кримінального провадження, (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 131 КПК України):

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є затримання особи.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 176 КПК України визначають види запобіжних заходів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, що стосується застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжних заходів в рамках даного кримінального провадження, то суд зазначає наступне:

- як встановлено судом вище, - обвинувачений ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження був затриманий слідчим 08.09.2020 року на підставі положень ст. 208 КПК України.

В подальшому, - 09.09.2020 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Далі, - 05.11.2020 року на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.01.2021 року, включно, та далі судом неодноразово продовжувалися терміни тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , термін тримання якого станом на даний час продовжено до 07.03.2023 року, включно, відповідно, - обвинувачений ОСОБА_3 станом на час постановлення вироку перебуває під вартою.

Відповідно, - з моменту затримання ( з 08.09.2020 року) по момент постановлення вироку (23.01.2023 року) обвинувачений ОСОБА_3 перебував і перебуває під вартою, запобіжний захід не змінювався.

Суд вважає, що, враховуючи позицію прокурора в судовому засіданні, та обставини справи, встановлені в судовому засіданні, - до вступу вироку в законну силу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі Міністерства Юстиції України «Київський слідчий ізолятор», - слід залишити без змін.

Крім того, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в термін відбування покарання у виді позбавлення волі за даним вироком суду його перебування під вартою під час досудового розслідування (попереднє ув`язнення, включаючи затримання), та його термін перебування під вартою під час судового слухання кримінального провадження, - з розрахунку, - день за день на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Свою позицію щодо незмінності запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 суд обгрунтовує тим, що, на думку суду, - існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на волі після проголошення вироку, - може зникнути з міця фактичного проживання, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, така позиція суду обгрунтована тим, що ОСОБА_3 за даним вироком суду призначено досить тривалий термін позбавлення волі, а тому обвинувачений ОСОБА_3 , який фактично не має міцних соціальних зв`язків, - може зникнути з місця проживання, таким чином - ухилитися від призначеного судом покарання, окрім того, - обвинувачений ОСОБА_3 схильний до зловживання аклогольними напоями, не має постійного джерела доходів, та, - будучи схильним до вчинення кримінальних правопорушень проти власності (крадіжок), перебуваючи на волі, - може вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності, - з метою забезпечення себе найелементарнішами речами на проживання.

Так, така позиція суду, окрім положень чинного КПК України обгрунтована також і положеннями, викладеними в рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, - Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства (суду).

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Окрім того, суд вважає, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 2, 11, ч.ч. 1, 3, 5 ст.ст. 12, 13, 18, 19, 23, 24, 34, 35, 50, п. 11 ч. 1 ст. 51, ст.ст. 63, 65, п. 1 ч. 1 ст. 66, п. 1 ч. 1 ст. 67, ст. 70, ст. 72, ст. 88, ст. 89, ст. 90, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ст.ст. 1, 2, 7, ч. 9 ст. 100, п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 4 ст. 122, ст. 126, п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 131, 132, п. 5 ч. 1 ст. 176, ч. 2 ст. 176, ст. 183, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, ч. 1 ст. 374, п. 2 ч. 3 ст. 374, п. 2 ч. 4 ст. 374, ст. 375, ст. 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, як за умисні, протиправні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 289 КК України, як за умисні, протиправні дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаним з проникненням в приміщення, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України шляхом поглинення меньш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з 08 вересня 2020 року, з 23 години 31 хвилин, - з моменту затримання в рамках даного кримінального провадження.

Цивільний позов:

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Речові докази:

- електрозварювальний апарат марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору з проводами;

- моторолер марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору, -

- які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , (адреса: АДРЕСА_3 ), - залишити у потерпілого на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, при цьому:

- дриль електричну жовтого кольору марки «Торех»;

- кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Ferm»;

- каністру алюмінієву ємкістю 20 літрів (1 шт.);

- викрутки, (4 шт.);

- плоскогубці, (1 шт.);

- сікатор для зрізування гілок, (1 шт.), -

- які знаходяться на відповідальному зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, (адреса: Київська область, м. Богуслав, вул. Івана Франка, 14), - на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, - повернути спадкоємцям потерпілого ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 01 грудня 2020 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), - при наданні ними свідоцтв про спадкування, виданих в порядку ст. 1217 ЦК України.

Спеціальна конфіскація в рамках даного кримінального провадження не застосовується.

Процесуальні витрати:

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидорівка Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 19 травня 2012 року, на користь експерта ОСОБА_23 , (свідоцтво № 1847 від 25 лиситопада 2016 року, видане на підставі рішення Центральної експертно - кваліфікаційної комісії при Міністерстві Юстиції України), адреса: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6 - го Грудня, 27, р/р НОМЕР_8, рахунок в форматі ІВАN: НОМЕР_5 , МФО 323583, код отримувача в Кіровоградському РУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Олександрія, - кошти в сумі 770 (сімсот сімдесят) грн. 00 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

Арешт з майна, а саме, - з:

- моторолеру марки «Viper Alpha - 110» чорного кольору;

- алюмінієвої каністри об`ємом 20 літрів;

- чотирьох викруток;

- пласкогубців;

- секатору для обрізки гілок;

- електрозварювального апарату марки «Уралелектро ЕСА - 200 С» помаранчевого кольору, -

- який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 15.06.2020 року, в справі № 358/674/20, провадження № 1 - кс/358/209/20, (Том № 3, а.с., 87 - 88), - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, - для подальшого вирішення долі речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Арешт з майна, а саме, - з:

- дриля електричного жовтого кольору марки «Торех»;

- кутової шліфувальної машинки (болгарки) марки «Ferm», -

- який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 24.06.2020 року, в справі № 358/674/20, провадження № 1 - кс/358/215/20, (Том № 3, а.с., 98 - 99), - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, - для подальшого вирішення долі речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід:

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід (як вид забезпечення кримінального провадження) у виді тримання під вартою (п. 9 ч. 2 ст. 131, п. 5 ч. 1 ст. 176, ст. 183 КПК України), - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1