печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7886/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ "Вектор-М", про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2024 року, справа № 757/34577/24-к, у кримінальному провадженні № 0000491, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , представник власника майна ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

14.02.2025 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ "Вектор-М", про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2024 року, справа № 757/34577/24-к.

Просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2024 року, справа № 757/34577/24-к, зокрема на земельні ділянки із кадастровими номерами:

:04:036:0048 та :04:036:0049, що на праві власності належить ТОВ «Вектор-М», .

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру. На даний час, відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення як арешт, накладений в рамках кримінального провадження № 0000491. Зазначає, що накладення арешту на актив суб`єкту господарювання, який перебуває в складі статутного капіталу, з позбавленням права на відчуження та розпорядження ним, фактично перешкоджає веденню законної господарської діяльності товариства, а, відтак, можливості отримання законного прибутку та сплати податків до державного бюджету.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні надала пояснення по суті справи, підтримала доводи клопотання та просила його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Слідчий суддя, вислухаши сторін у справі, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000491 від 04.03.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/34577/24-к від 05.08.2024 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на земельні ділянки, зазначені у клопотанні, які на праві власності належить ТОВ «Вектор-М», .

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвали про накладення арешту на майно, існували підстави для такого арешту, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає накладений арешт на майно є обґрунтованим, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ "Вектор-М", про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2024 року, справа № 757/34577/24-к, у кримінальному провадженні № 0000491.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6