Справа № 478/1835/24 Провадження № 1-в/478/5/2025
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сирово, Врадіївського району, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, громадянина України, засудженого: вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 70 КК України, зміненого вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року до 6 років позбавлення волі,
У грудні 2024 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року, вироку Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року та вироку Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.09.2022 року у відповідність до Закону України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Первомайського районного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року за вчинення ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі.
Вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року було змінено вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року та ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.09.2022 року, ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим з призначенням покарання у виді 6 років позбавлення волі. Також даним вироком ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 126 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 6 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн, який слід виконувати самостійно.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явились, згідно поданих заяв просили суд провести розгляд подання без їх участі.

Виходячи з абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, судом встановлено наступне.

Вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.09.2022 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком у 1 рік.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 70 КК України з призначенням остаточного покарання у виді 6 років позбавлення волі та штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн, який слід виконувати самостійно.

З даного вироку убачається, що ОСОБА_4 , між іншим, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: в першій декаді 2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану на суму 1460,00 грн.

В подальшому, вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року було змінено вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року та ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.09.2022 року, ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим з призначенням покарання у виді 6 років позбавлення волі. Також даним вироком ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 126 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 6 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн, який слід виконувати самостійно.

Встановивши наведені обставини. суд враховує наступне.

Відповідно до з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2481,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2022 році) ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року, зміненим вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року, розмір вартості майна, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, змінено до 2481,00 грн. (1240,50 х 2=2481).

З огляду на вартість викраденого майна ОСОБА_4 , яке складає 1460,00 грн, суд приходить до висновку, щодо усунення кримінальної караності вчиненого ОСОБА_4 діяння за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року, зміненим вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року, у зв`язку з чим за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню шляхом застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Оскільки за вироком Первомайського районного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року, зміненим вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року при призначенні покарання ОСОБА_4 був врахований вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.09.2022 року, то посилання на ч. 4 ст. 70 КК України та ч. 1 ст. 71 КК України слід виключити, а ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року, зміненим вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

За приписами ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу з іншими видами покарань складанню не підлягають і виконуються самостійно, у зв`язку з чим суд не складає покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року, зміненим вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року та вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.09.2022 року.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року, зміненим вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року та вироку Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року посилання на ч. 4 ст. 70 КК України та ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2023 року, зміненим вироком Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2024 року за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя