30.12.2024 Справа № 940/778/20
Провадження по справі № 1-в/940/34/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві подання фахівця Білоцерківського районного відділу № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Фахівець Білоцерківського районного відділу № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з поданням, в якому просить привести судове рішення у відповідність у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_5 .

Подання мотивоване тим, що вироком Володарського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Згідно з цим вироком, ОСОБА_5 05.04.2020 та 06.04.2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 703 грн 50 коп., потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 977 грн 33 коп., потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 899 грн 50 коп., потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 1599 грн 77 коп.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», якими внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням положення Податкового кодексу України та Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», розмір вартості викраденого ОСОБА_5 майна становить менше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачених санкцією ч. 2 ст. 51 КУпАП та тягне за собою адміністративну відповідальність.

За таких обставин, керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 74 КК України, Законом України «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» Білоцерківський районний відділ № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області просить привести судове рішення стосовно ОСОБА_5 у відповідність до вимог закону.

У судове засідання фахівець Білоцерківського районного відділу № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розгляд подання здійснювати за її відсутності, подання підтримує у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду подання повідомлявся належним чином.

Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що вироком Володарського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За змістом цього вироку, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, 05.04.2020 близько 22 год. 00 хв., а саме вчинив крадіжку з домоволодіння ОСОБА_6 , розмір завданого матеріального збитку в загальному склав 703 грн 50 коп. 05.04.2020 року близько 22 год. 30 хв. вчинив крадіжку з домоволодіння ОСОБА_7 , розмір завданого матеріального збитку в загальному склав 977 грн 33 коп. 05.04.2020 року близько 23 год. 30 хв. вчинив крадіжку з домоволодіння ОСОБА_8 , розмір завданого матеріального збитку в загальному склав 899 грн 50 коп. 06.04.2020 року близько 00 год. 00 хв., вчинив крадіжку з домоволодіння ОСОБА_9 , розмір завданого матеріального збитку в загальному склав 1599 грн 77 коп.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до ч. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» становив 2102 грн, 50 відсотків від його розміру - 1051 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Конституції України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, на день розгляду подання діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , з огляду на принцип зворотної дії закону в часі, не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відтак, враховуючи, що у вчинених засудженим ОСОБА_5 діяннях вартість викраденого майна була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ натепер не є кримінально караними, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись статтею 74 КК України, статтями 369, 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання фахівця Білоцерківського районного відділу № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , від покарання, призначеного вироком Тетіївського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено о 10 год. 00 хв. 31 грудня 2024 року.

Суддя ОСОБА_10