Справа № 214/2550/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності сторін кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 11.03.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плав`я Свалявського району Закарпатської, громадянина України, з базовою вищою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації військової частини НОМЕР_1 , солдат, перебуває у військовому званні «солдат», раніше не судимого, який зареєстрований (проживає) за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст. 126 КК України,

Встановив:

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби військової частини НОМЕР_1 за призовом по мобілізації, який є солдатом військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь і передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16,49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551 XIV та військової присяги, статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, 10.03.2025 року приблизно о 13-00 год., перебуваючи біля магазину «ЕлектроСНАБ», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Саксаганський район, вулиця Спаська, 17а, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, вступив в словесну суперечку з потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої вирішив умисно нанести йому своєю правою рукою та правою ногою.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільний небезпечний характер своїх дій , передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою завдання шкоди здоров`ю іншій людині, підійшов до ОСОБА_4 , та стоячи напроти нього, умисно завдав останньому 4 ( чотири) удари своєю правою ногою по сідницям та 2 ( два) удари долонею правої руки в потиличну частину голови, в результаті вищезазначеної протиправної дії завдав потерпілому ОСОБА_4 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування, кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України за ознаками: умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ст.ст. 381, 382 КПК України він просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 126 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з заявою ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_6 обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Також, обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до заяви потерпілого щодо згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, ОСОБА_4 не заперечує щодо розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, відповідно до положень ч.2 ст.381 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, відповідно до положень ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КК України, що є кримінальним проступком.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення кримінального проступку ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 126 КК України за ознаками: умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Обставини вчинення кримінального правопорушення підтверджуються належними та допустимими доказами, зібраними під час досудового розслідування, оцінку яким надано судом. Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, згідно ст.ст. 381, 382 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 КК України є доведеною.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України. обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального проступку підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (Т. 2 а.с. 17)

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не раніше судимий ( Т.2,а.с. 13-15), до КП «ДБКЛНПД» ДОР» до лікаря психіатра КП «ДБКЛНПД» ДОР» за медичною допомогою не звертався ( Т.2,а.с. 17), за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони, скарг від сусідів не надходило ( Т.2, а.с. 18)

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у виді штрафу.

Судовим розглядом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, визнав повністю. Матеріальні збитки вказаним кримінальним правопорушенням не заподіяно. Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. При цьому, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Підстав для застосування ст.ст. 69 , 69-1, 75 КК України судом не встановлено.

Питання про долю речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.368-371, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850,00 гривень.

Речовий доказ: DVD-R диск з копіями відеозаписів камер зовнішнього відео-спостереження магазину «ЕлектроСНАБ» за 10.03.2025 року - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000080 від 11.03.2025 року ( Т.2,а.с. 22,25)

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити обвинуваченому, його захиснику та потерпілому право подати клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1