Справа № 127/610/24
Провадження № 1-кп/127/14/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

законних представників особи відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру: ОСОБА_5 , представника служби у справах дітей ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

законних представників потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_14 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області про застосування примусових заходів виховного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, на даний час учня 8-Б Дніпровської гімназії № 14, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 №2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022, строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжувалася та діє дотепер, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вчинив умисне, суспільно небезпечне діяння за наступних обставин.

Так, 21.12.2023 близько 13:22 години, малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи між будинками № 3 по вул. Юрія Клена та № 27 по вул. Павла Тичини, поблизу споруди господарського призначення, у м. Вінниці та маючи при собі предмет, зовні схожий на ніж, помітив малолітню ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прямувала на навчання до Комунального закладу «Вінницький ліцей № 12», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Максима Шимка, 3. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_15 , шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для її життя чи здоров?я.

Реалізовуючи свій протиправний умисел малолітній ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_15 та штовхнув її у спину, від чого остання впала, обличчям до землі. Після чого малолітній ОСОБА_4 , приставивши до горла ОСОБА_15 предмет зовні схожий на ніж, висунув вимогу, щоб потерпіла віддала йому свій мобільний телефон.

В цей час ОСОБА_15 , усвідомлюючи можливість настання наслідків, які є небезпечними для її життя чи здоров?я, у разі невиконання вказаної вимоги малолітнього ОСОБА_4 , віддала йому свій мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» серії «Redmi-10», об?ємом пам?яті 4/128 Гб, в корпусі темно-сірого (Carbon Gray) кольору.

У подальшому, малолітній ОСОБА_4 , заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_15 , за допомогою предмета, зовні схожого на ніж, частково обрізав волосся на голові потерпілої, та залишив місце вчинення суспільно небезпечного діяння, розпорядившись майном на власний розсуд.

Згідно висновку експерта від 28.12.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість наданого на дослідження бувшого у використанні мобільного телефону торгової марки «Xiaomi» серії «Redmi-10», об?ємом пам?яті 4/128 Гб, в корпусі темно-сірого (Carbon Gray) кольору, станом на момент скоєння діяння 21.12.2023, складала 3399,13 грн (три тисячі триста дев?яносто дев?ять грн. тринадцять коп.)

Ринкова вартість наданого на дослідження силіконового прозорого чохла на телефон торгової марки «Xiaomi» серії «Redmi-10», станом на момент скоєння дщіяння 21.12.2023, складала 81,57 грн (вісімдесят одну гривню п?ятдесят сім коп.).

Крім того, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16.02.2024 близько 17:00 год. перебуваючи поряд з будинком № АДРЕСА_2 та маючи при собі предмет, зовні схожий на ножиці, помітив малолітню ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прямувала до другого під?їзду даного будинку. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій відносно малолітньої ОСОБА_16 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел малолітній ОСОБА_4 , діючи умисно, з хуліганських спонукань, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, забіг до приміщення під?їзду будинку, наблизився до малолітньої ОСОБА_16 та затулив лівою рукою рот потерпілої та притиснув до кутка між стінами. ОСОБА_16 намагалась вирватись та в цей час ОСОБА_4 засунув руку до бокової кишені своєї куртки, в яку був одягнений та дістав предмет, зовні схожий на ножиці. В подальшому ОСОБА_16 вирвалась та почала спускатись сходами до дверей під?їзду, де її знову наздогнав ОСОБА_4 , схопив за волосся, грубо порушуючи норми моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень - ножиці, та частину відрізав, та залишив місце вчинення суспільно небезпечного діяння.

Крім цього, 07.03.2024 близько 15:00 год. малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в селі Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, на тротуарній алеї між вулицею Сагайдачного та вулицею Першотравнева та маючи при собі предмет, зовні схожий на ножиці, помітив малолітню ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що поверталась із навчального закладу додому. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій відносно малолітньої ОСОБА_17 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел малолітній ОСОБА_4 , діючи умисно, з хуліганських спонукань, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наздогнав малолітню ОСОБА_17 та затулив лівою рукою рот потерпілої та повалив на землю, схопив за волосся, грубо порушуючи норми моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень - ножиці, та відрізав різного об?єму та довжини пучки волосся з її голови, після чого та залишив місце події.

Допитаний у судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_4 повідомив, що проживає разом із матір`ю та її співмешканцем ОСОБА_18 . Відносини у сім`ї між ними нормальні. Прикладом у житті для нього є мама, з якою він часто проводив своє дозвілля та відчим.

З мамою інколи виникали конфлікти через його погану поведінку та незадовільне навчання у школі. Проте мати ніколи його не била, лише декілька разів могла вдарити ременем по сідницях у виховних цілях. Загалом вона спокійно пояснювала, як правильно поводитися. Він був забезпечений усім необхідним: мав мобільний телефон, планшет, ноутбук та свій стіл, однак не мав власної кімнати.

Також ОСОБА_4 повідомив, що траплялися випадки, коли він тікав із дому та не ночував там, після чого здійснював погані вчинки. Повертали його додому або працівники поліції, або він самостійно.

Щодо подій, через які він перебуває у приймальнику-розподільнику, ОСОБА_4 повідомити нічого не зміг, оскільки мало що пам`ятає. Він пам`ятає лише, що 21.12.2023 року вигулював дворову собаку біля магазину «Аврора». До нього підійшла ОСОБА_15 , яку він декілька разів бачив у школі, та погладила вказану собаку. Потім вони привіталися. В подальшому ОСОБА_4 попросив у неї мобільний телефон, який вона йому передала, однак він його не повернув, а втік. Що було далі - не пам`ятає. При цьому заявив, що при ньому не було ножиць чи ножа.

16.02.2024 року він навідав свого батька, який попросив сходити в магазин. Повертаючись звідти, він зустрів ОСОБА_16 , а що відбувалося далі - не пам`ятає. Він стверджує, що при собі мав лише рюкзак, книги, гроші та мобільний телефон, а ножа чи ножиць не було.

Також він зазначив, що 07.03.2024 року домовився про зустріч із другом ОСОБА_28 в районі с. Вінницькі Хутори, але запізнився. При цьому він заявив, що того дня нікому волосся не обрізав. Загалом ОСОБА_4 повідомив, що почав обрізати дівчатам волосся після того, як його направили до центру реабілітації. Волосся обрізав ножицями, однак ці випадки траплялися ще у 2021 році. Чи відрізав волосся потерпілим - не впевнений, але на той момент при собі не мав ні ножа, ні ножиць, ні колючих чи ріжучих предметів. З собою мав лише рюкзак, підручники, гроші та телефон.

У приймальнику-розподільнику перебуває майже рік. Опинився там за рішенням суду через три випадки, які він вчинив. За час перебування зробив для себе висновки про неприпустимість своєї поведінки. Запевняє, що більше не буде вчиняти погані вчинки, хоче повернутися в сім`ю та жити нормальним життям. Відносини з працівниками закладу у нього нормальні. Він має доступ до інтернету, де знайшов нових друзів, а працівники закладу допомагають йому з навчанням.

Також ОСОБА_4 повідомив, що хоче попросити вибачення у дівчат, особливо у ОСОБА_15 , у якої забрав мобільний телефон.

З однокласниками у нього були погані відносини, оскільки вони з нього знущалися, насміхалися, він став жертвою булінгу. З цього приводу звертався до працівників навчального закладу та матері. Водночас з однолітками у нього загалом добрі відносини, є друзі, зокрема й серед дівчат.

Допитана в судовому засіданні в присутності законного представника малолітня потерпіла ОСОБА_15 суду повідомила, що 21.12.2023 року вона йшла до школи та зустріла однокласниць, які запропонували зачекати їх біля магазину, але вона відмовилась і пішла короткою дорогою. По дорозі побачила хлопця. Проходячи повз нього, він раптово закрив їй рот долонею та повалив на землю, спиною до землі. Потім приставив щось до її горла і цим де предметом відрізав волосся. Потім вона піднялась, а нападник відійшов, після чого тричі повторив «Віддай телефон». Так як вона злякалась, і переживала, що її вб`ють, ОСОБА_15 віддала нападнику її телефон, а саме телефон моделі «Redmi 7». В момент передачі телефону, нападник побачив її однокласниць та втік. В судовому засіданні ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_4 як особу, яка здійснила на неї напад.

Допитана в судовому засіданні в присутності законного представника малолітня потерпіла ОСОБА_17 суду повідомила, що минулого року, перед 8 березня вона приблизно після 15:00 год. поверталась зі школи додому. Навчається вона в школі, яка знаходиться в с. Вінницькі Хутори, в 4 класі. Коли ОСОБА_17 проходила біля озера, їй написала їй сестра, тому вона дістала мобільний телефон. У цей момент ззаду підійшов нападник, який схопив її за капюшон і наказав йти за ним. На що вона відповіла, що з незнайомими людьми вона не розмовляє і нікуди вона не піде. Тоді нападник зірвав з неї шапку та розпустив дві косички. Вона спробували втекти, але нападник схопив, повалив на землю та почав закривати рот рукою. ОСОБА_17 намагалась подряпати йому руки, для того щоб нападник відпустив її. Врешті-решт нападник відпустив її, вона почала тікати, але нападник наздогнав її й кинув у кущі. Після чого вона знову встала й побігла, але нападник знову її дістав і потім вже кинув на бетон. Потім схопив за капюшон і змусив йти за ним. Він привів її в бік жовтих труб, які знаходились біля кущів та болота, де нікого не було. Коли ОСОБА_17 намагалася вирватися, він почав їй погрожувати та наказав мовчати. Після цього зняв шапку та почав різати волосся. У якийсь момент вона побачила, що наближаються люди. Тоді вона відштовхнула нападника та побігла до них, кричачи: «Допоможіть!». Коли вона вперше озирнулася, нападник ще біг за нею, але вдруге, коли подивилася назад, його вже не було. В судовому засіданні ОСОБА_17 впізнала ОСОБА_4 як особу, яка здійснила на неї напад.

Допитана в судовому засіданні в присутності законного представника малолітня потерпіла ОСОБА_16 суду повідомила, що 16.02.2024 року вона поверталась зі школи разом з однокласницями. Підійшовши до будинку, вона зайшла в під`їзд та чекала на ліфт. У цей момент нападник зайшов слідом за нею та раптово почав бігти. Після чого, схопив її ззаду, закрив рот рукою та почав щось діставати з кишені. Разом з тим, ОСОБА_16 вирвалась, почала тікати та кликати на допомогу. Коли ОСОБА_16 вибігла з під`їзду, в неї впала шапка. В подальшому, вона вибігла у двір і побігла далі, щоб урятуватись. Чим саме їй відрізали волосся, вона не пам`ятає, але коли вибігла з під`їзду почула якесь клацання. Опинившись на людній вулиці, вона звернулася за допомогою, і звідти зателефонували її матері.

Свідок ОСОБА_19 , директорка навчального закладу «Вінницький ліцей №12», повідомила суду, що ОСОБА_4 навчається у їхньому закладі з 2019 року і загалом має задовільні успіхи в навчанні. Однак ще у 2 класі у ОСОБА_4 були виявлені перші прояви агресивної поведінки. Зокрема, під час уроку він обрізав волосся одній з учениць. У зв`язку з цим було проведено профілактичну бесіду, під час якої дитина поводила себе агресивно: ховалася під стіл, кидалася стільцями та кричала. Через ситуацію працівникам закладу довелося викликати поліцію та швидку допомогу для заспокоєння учня. Після цього відбулася розмова з матір`ю дитини про необхідність звернення до психологів і лікарів.

ОСОБА_19 зазначила, що ОСОБА_4 проживає з матір`ю, яка займається його вихованням і працює в школі прибиральницею. Однак, за словами свідка, матір не прислухалася до рекомендацій щодо звернення до фахівців для лікування сина. Також ОСОБА_19 повідомила, що їй відомо про те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, а саме обрізав волосся трьом дітям. Разом з тим, ОСОБА_19 уточнила, що безпосереднім свідком цих подій не була і отримала інформацію зі слів працівників поліції. З потерпілих учениць лише одна, ОСОБА_29, є вихованкою їхнього закладу.

У роботі з дитиною навчальний заклад вживав певних заходів: проводились бесіди, із залученням практичного психолога, однак ці заходи не мали системного та комплексного характеру. Крім того, до відповідних служб - у справах дітей, ювенальної превенції та правоохоронних органів - неодноразово направляли листи з метою врегулювання ситуації. Проте ОСОБА_4 часто закривався в собі та виявляв агресію.

ОСОБА_19 також повідомила, що у дитини кілька разів знаходили ніж, який він ховав біля пожежного обладнання. Крім того, ОСОБА_4 був причетний до крадіжки особистих речей учнів. Мати про вказані випадки повідомлялась. У певні періоди він поводив себе спокійно, однак потім виникали загострення, що супроводжувались образами дітей. Такі загострення, за словами свідка, спостерігаються вже протягом останніх двох років, однак мати активних дій щодо лікування та покращення поведінка свого сина не здійснює. ОСОБА_4 був трішки замкнутий в собі, тому мав мале коло спілкування з однолітками.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_4 є учнем навчального закладу, де вона працює. За її словами, вперше про ОСОБА_4 вона дізналася, коли працювала вчителем молодших класів. Один із випадків, який запам`ятався, стався, коли він зачинився в кабінеті та не відчиняв дверей. Згодом, коли ОСОБА_20 призначили заступником директора з виховної роботи, вона познайомилася з ОСОБА_4 більш детально.

Приблизно у 2020 році до навчального закладу звернулися працівники ювенальної превенції у зв`язку з інцидентом: хтось із учнів обрізав жінці волосся. Працівники надали відео, на якому видно можливого винуватця. Після перегляду матеріалів було встановлено, що до інциденту причетний ОСОБА_4 . Також заклад контактував із соціальними службами через проблеми у спілкуванні з матір`ю ОСОБА_4 , яка ігнорувала їхні звернення, не відчиняла дверей і уникала зустрічей. Соціальна служба зверталася по допомогу до навчального закладу у зв`язку з цими обставинами.

У цілому ОСОБА_4 навчався непогано, але спілкувався переважно з дівчатами, мав обмежене коло друзів і був трохи замкнутим у собі. Його вихованням займалася мати. Протягом останніх півтора року хлопець приходив до школи в супроводі невідомого чоловіка. Однак упродовж останнього року навчання він став проявляти агресивну поведінку та вживати ненормативну лексику. З ним неодноразово проводили виховні бесіди, в тому числі із залученням шкільного психолога. Однак систематичних відвідувань не було, так як мати була проти. Працівники школи спілкувалися з матір`ю, наголошуючи на необхідності звернення до психолога чи інших фахівців. Проте мати часто ігнорувала ці рекомендації, заявляючи, що шкільні психологи недостатньо компетентні.

Під час однієї з розмов за участі директора школи, представників соціальних служб і ювенальної превенції, мати погодилася на переведення ОСОБА_4 до спеціального закладу, однак згодом відмовилася від цієї ідеї. ОСОБА_20 також підтвердила, що їй відомо про випадки, коли ОСОБА_4 обрізав волосся іншій учениці, ОСОБА_15 . Під час цього інциденту працівники поліції зателефонували до навчального закладу з питанням, чи є ОСОБА_4 на місці. ОСОБА_20 звернулася до матері з уточненням, де перебуває її син, але вона не знала, оскільки хлопець вдома не ночував. За словами ОСОБА_20 , їй відомо про щонайменше чотири випадки, коли ОСОБА_4 обрізав волосся іншим дівчатам. Крім цього, свідок зазначила, що ОСОБА_4 приносив до школи заборонені предмети, зокрема великі ножиці. Після виявлення цього з ним було проведено виховну бесіду, а мати була поінформована про інцидент. Водночас мати заперечувала, що ці ножиці належать її сину.

Свідок ОСОБА_21 зазначила, що в липні (три роки тому) вона йшла на роботу близько 9 години ранку. Раптом відчула, що хтось позаду смикнув її за волосся. Коли вона обернулася, то побачила хлопця, якого в судовому засіданні ідентифікувала як ОСОБА_4 . Він стояв із великими ножицями (приблизно 25-30 см) та єхидно сміявся. На землі вона побачила своє відрізане волосся, підняла його, а нападник одразу почав тікати. Спочатку вона спробувала його переслідувати, але злякалася та повернулася додому.

Заспокоївшись, ОСОБА_21 написала повідомлення в групу «Тяжилів», щоб попередити мешканців про небезпеку. Вона зазначила, що в районі ходить хлопчик приблизно 12 років, худорлявої статури, який обрізає волосся дівчатам. Після цього до неї звернулося багато батьків, які повідомили, що їхні діти також стали жертвами цього хлопця. Водночас ніхто з постраждалих не подавав заяву до поліції.

Згодом у групу виклали фотографію нападника, і ОСОБА_21 одразу впізнала ОСОБА_4 . Того ж вечора вона викликала поліцію та вони разом поїхала за його місцем проживання, але вдома нікого не було. Сусіди відгукувалися про ОСОБА_4 негативно.

Приблизно через пів року до неї звернулася однокласниця її чоловіка та повідомила, що їхня дитина також постраждала від дій ОСОБА_4 .

Також їй відомо, що ОСОБА_4 ходив по району «Тяжилів» та просив у людей їжу та збирав скляну тару, так як вона особисто була свідком цього.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що дійсно обрізав ОСОБА_21 волосся.

Свідок ОСОБА_18 повідомив суду, що з 2022 року проживає разом із ОСОБА_5 та її сином, ОСОБА_4 . Під час спільного проживання між ними склалися дружні стосунки. У цілому він охарактеризував ОСОБА_4 як працьовитого та слухняного хлопця.

Від працівників поліції йому стало відомо, що ОСОБА_4 обрізає волосся дівчатам. ОСОБА_18 запитував у ОСОБА_22 про причини таких дій, проте той не давав жодних пояснень і заперечував ці обставини. Через це вони неодноразово зверталися до лікарів.

Крім того, ОСОБА_18 зазначив, що приділяв належну увагу вихованню ОСОБА_4 , оскільки вважав його майже рідним сином. Він неодноразово давав йому кишенькові гроші та купував усе необхідне. Також свідок підтвердив, що між матір`ю ОСОБА_22 та самим хлопцем були дружні стосунки.

Законний представник особи, щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_5 , повідомила суду, що ОСОБА_4 є її сином і проживає разом із нею. Стосунки між ними завжди були добрими, син виявляв турботу, однак вона не розуміє, чому він вчиняє подібні дії. ОСОБА_5 вказала, що між нею та сином завжди були довірливі стосунки. Вона цікавилася його навчанням, відвідувала школу та брала участь у бесідах щодо його поведінки. Вони разом проводили дозвілля, а саме гуляли в парку, ходили по магазинах, каталися на катамаранах, займалися випічкою та готували разом. Вона намагається забезпечити сина всім необхідним, хоча має складне матеріальне становище. Чула, що ОСОБА_22 просив їжу в інших людей, але підтвердити цю інформацію не може і має щодо неї сумніви.

Також повідомила, що напередодні Нового року у 2018 році ОСОБА_22 о 15:00 год. пішов гуляти й не повернувся додому. О 20:00 год. вона звернулась до працівників поліції. Поліція знайшла його на території школи. Після чого, сина вона побачила аж 12 січня, коли його направили до центру реабілітації. Згодом хлопець перебував у відділенні інтенсивної терапії. Їй невідомо про будь-які тілесні ушкодження у сина, коли його знайшли. Після чого на неї була відкрита кримінальна справа, яку в подальшому закрили.

Після чого, її син тимчасово перебував у центрі соціально-психологічної реабілітації. Служба у справах дітей запропонувала написати заяву про відсутність заперечень щодо його поміщення до закладу, що вона і зробила. Термін перебування складав більше одного місяць. Саме під час перебування в центрі стався перший випадок обрізання волосся - син обрізав косу іншій дитині.

Фізичну силу у вихованні сина не застосовувала. Водночас у 2018 році її притягували до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Після цього вона неодноразово проводила з сином бесіди.

Після повернення додому ОСОБА_22 став замкнутим у собі, відмовлявся працювати з психологами. Він втратив довіру до матері, оскільки вона обіцяла йому швидке повернення додому, а також до представників державних структур. Лише згодом вдалося переконати його співпрацювати з психологами, проте переважно це були державні спеціалісти, оскільки коштів на приватних не було.

Неодноразово зверталися до лікарні ім. акад. ОСОБА_23 для проходження обстежень. Стрижкою сина займалася сама, проте помітила закономірність: щоразу після того, як його стригла, він обрізав волосся іншим. Після вказаних випадків ОСОБА_5 знову звернулася до психологів та служби у справах дітей, сім`ї та молоді, аби отримати необхідну допомогу спеціалістів.

Щодо обставин, які є предметом розгляду ОСОБА_5 вказала, що неодноразово розмовляла з ОСОБА_22 про випадки, які стали предметом судового розгляду, однак він не може пояснити своїх дій і заперечує, що вчиняв їх. 7 березня, у день, коли ОСОБА_22 учинив суспільно небезпечне діяння, він мав бути в школі, однак утік і скоїв вказане. Щодо інших двох випадків вказала, що ОСОБА_22 мав залишатися вдома через онлайн-навчання, проте зранку пішов із планшетом нібито до друзів і скоїв вказане.

Рідний батько у вихованні сина участі не бере. Випадків, коли ОСОБА_22 не ночував удома, не було.

Служба у справах дітей пропонували помістити сина до центру соціально-психологічної реабілітації, однак після попереднього досвіду перебування ОСОБА_22 в центрі, ОСОБА_5 відмовилася від повторного поміщення сина до цього закладу. Вона побоюється, що це може призвести до нових негативних наслідків.

На даний час спілкування з сином відбувається щовечора телефоном, однак зв`язок часто нестабільний через постійні обстріли. Дитині важко, оскільки зараз з ним не працює психолог, він став ще більш замкнутим, страждає від самотності.

Судом під час розгляду клопотання щодо застосування примусових заходів виховного характеру досліджено письмові докази, надані сторонами провадження.

За епізодом вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, 21.12.2023 року з заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернулась ОСОБА_12 , яка просила прийняти міри до невідомого неповнолітнього хлопчика, який 21.12.2023 року близько 13:22 год. перебуваючи на ділянці місцевості між буд. № 3 по вул. Ю. Клена та № 27 по вул. П. Тичини, погрожуючи ножем напав на мою малолітню доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та заволодів її мобільним телефоном марки "Xiaomi Redmi 10" у корпусі темно-сірого кольору.

Відомості за фактом вказаних подій зареєстровані у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР від 21.12.2023 року.

З протоколу огляду місця події від 21.12.2023 року вбачається, що під час досудового розслідування був проведений огляд ділянки місцевості між житловими будинками №3 по вул. Ю. Клена та № 27 по вул. П. Тичини у м. Вінниці. Під час проведення огляду виявлено дитячий рюкзак чорного кольору з елементами рожевого кольору. Даний рюкзак знаходився на землі. На поверхні, а саме біля верхньої ручки знаходиться волосся світло-русого кольору різної довжини від 5 до 10 мм. Темного волосся на поверхні рюкзака встановлено значну кількість, понад 30 одиниць волосся. Зазначене волосся було поміщено у паперовий конверт НПУ. Крім того, поруч з рюкзаком був виявлений кросівок зеленого кольору невеликого розміру з білою підошвою. Під час проведення слідчої дії вилучено волосся із рюкзаку та кросівок зеленого кольору.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.12.2023 року вбачається, що малолітня ОСОБА_15 в присутності законного представника ОСОБА_12 серед пред`явлених фотознімків впізнала зображеного на фото № 3 ОСОБА_4 . При цьому малолітня потерпіла ОСОБА_15 повідомила, що вказана особа 21.12.2023 року о 13:20 год. відкрито заволоділа її мобільним телефоном, погрожуючи ножем.

З протоколу огляду місця події від 21.12.2023 року вбачається, що на підставі заяви законного представника було проведено поверхневий огляд одягу малолітньої ОСОБА_15 , її рюкзака та волосся на голові. В ході огляду виявлено в малолітньої потерпілої рюкзак чорного кольору з рожевими вставками та різнокольоровими сердечками. Так, вказаний рюкзак містить сліди бруду від ґрунту. Куртка потерпілої, а саме права зовнішня кишеня зверху знаходиться у надірваному стані, тобто пошкоджена. Довжина пошкодження складає 2,0 см. Оглядаючи шапку ОСОБА_15 виявлено, що вона має забруднення він ґрунту. Волосся на голові ОСОБА_15 частково обрізане, довжиною близько 20 см.

З постанови про визнання предметів речовими доказами від 21.12.2023 року вбачається, що волосся із рюкзака чорного кольору та кросівок зеленого кольору із білою підошвою було визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2023 року на вище вказані речові докази накладено арешт.

З заяви ОСОБА_4 від 21.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 добровільно видав мобільний телефон "Redmi 10".

З протоколу огляду місця події від 21.12.2023 року вбачається, що під час проведення даної слідчої дії ОСОБА_4 добровільно видав мобільний телефон "Redmi 10" в чорно-сірому кольору, чохол прозорого кольору та манікюрні ножиці, сріблястого кольору, металеві. Як пояснив ОСОБА_4 вказаний мобільний телефон та ножиці він знайшов. Під час огляду були вилучені речі, які добровільно видав ОСОБА_4 .

З постанови від 22.12.2023 року вбачається, що мобільний телефон марки «Redmi», чорно-сірого кольору, чохол прозорого кольору, манікюрні ножиці, металеві, сріблястого кольору було визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2023 року на вище вказані речові докази було накладено арешт.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.12.2023 року вбачається, що малолітній свідок ОСОБА_25 в присутності законного представника серед пред`явлених фотознімків впізнав зображеного на фото № 3 ОСОБА_4 . При цьому свідок вказав, що він 21.12.2022 року о 13:20 год. стояв поруч із ОСОБА_15 , яка плакала, а вказаний на фотознімку хлопець побіг у невідомому напрямку.

З висновку експерта №8325/23-21 від 28.12.2023 року вбачається, що ринкова вартість наданого на дослідження бувшого у використанні мобільного телефону торгової марки «Xiaomi» серії «Redmi» моделі «Redmi10», об?ємом пам?яті 4/128 Гб, в корпусі темно-сірого (Carbon Gray) кольору, станом на момент скоєння діяння 21.12.2023, складала 3399,13 грн (три тисячі триста дев?яносто дев?ять грн. тринадцять коп.)

Ринкова вартість наданого на дослідження силіконового прозорого чохла на телефон торгової марки «Xiaomi» серії «Redmi-10», станом на момент скоєння діяння 21.12.2023, складала 81,57 грн (вісімдесят одну гривню п?ятдесят сім коп.).

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2023 року надано дозвіл на допит малолітньої потерпілої ОСОБА_15 в режимі відео конференції поза залом судового засідання в іншому приміщенні - у Центрі захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Бернахаус).

В судовому засіданні було досліджено журнал судового засідання та психологічний висновок спеціаліста за результатами проведення допиту малолітньої особи, отриманих в порядку ч. 4 ст. 354 КПК України.

Відеозапис допиту судом не досліджено через неналежну якість звуку внаслідок чого встановити зміст показань не можливо. В зв`язку із чим, суд допитав потерпілу безпосередньо в судовому засіданні.

За епізодами вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України.

За епізодом 07.03.2024 року.

Так, 07.03.2024 року з заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернулась ОСОБА_13 , яка просила прийняти міри до невідомої їй особи чоловічої статі, яка 07.03.2024 близько 15:00 год., проходячи по вул. Першотравневій у с. Вінницькі Хутори, вчинила хуліганські дії відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме обрізала їй волосся.

Відомості за фактом вказаних подій зареєстровані у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР від 07.03.2024 року.

З протоколу огляду місця події від 07.03.2024 року вбачається, що під час досудового розслідування проведено огляд місцевості на території с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, від вул. Сагайдачного до вул. Першотравнева, поряд з невеликим ставком. В ході огляду виявлено та вилучено: жмут волосся темно-русого кольору, довжиною 5-7 см; жмут волосся темно-русого кольору, довжиною 30-40 см; дві резинки для волос коричневого кольору.

Відповідно до постанови від 08.03.2024 року жмут волосся темно-русого кольору, довжиною 5-7 см; жмут волосся темно-русого кольору, довжиною 30-40 см; дві резинки для волос коричневого кольору; сім-карту оператора мобільного зв`язку з наявним на ній написом « НОМЕР_1 » було визнано речовими доказами у провадженні.

Ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2024 та 12.03.2024 року на вище вказані речові докази накладено арешт.

З протоколу освідування особи від 07.05.2024 року вбачається, що під час досудового розслідування, в присутності законного представника було здійснення освідування потерпілої ОСОБА_17 . В ході здійснення слідчої дії встановлено, що волосся ОСОБА_17 розпущене, темно-руде, довжина близько 50 см, пряме. На тім`яній та поверх голови ліворуч, волос короткий, різної довжини, зрізане. Зі слів ОСОБА_17 волосся у вище вказаній ділянці їй було обрізане невідомим хлопчиком 07.03.2024 року близько 16:45 год.. Волосся зрізане.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.03.2024 року вбачається, що малолітня потерпіла ОСОБА_17 в присутності законного представника серед пред`явлених фотознімків впізнала зображеного на фото № 3 ОСОБА_4 . При цьому потерпіла вказала, що вказана особа силою за допомогою ножиць обрізав їй волосся.

З протоколу огляду місця події від 07.03.2024 року вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_5 було здійснено огляд одягу, речей і планшетного пристрою ОСОБА_4 . Під час огляду виявлено та вилучено сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2024 року надано дозвіл на допит малолітньої потерпілої ОСОБА_17 в режимі відео конференції поза залом судового засідання в іншому приміщенні - у Центрі захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Бернахаус).

В судовому засіданні було досліджено журнал судового засідання та психологічний висновок спеціаліста за результатами проведення допиту малолітньої особи, отриманих в порядку ч. 4 ст. 354 КПК України.

Відеозапис допиту судом не досліджено через неналежну якість звуку внаслідок чого встановити зміст показань не можливо. В зв`язку із чим, суд допитав потерпілу безпосередньо в судовому засіданні.

З висновку експерта № СЕ-19/102-24/9556-ПС вбачається наступне:

1. Психологічні особливості процесу відтворення потерпілою ОСОБА_17 , обстановки та обставин події за матеріалами відеозапису допиту від 18.03.2024, проведеного за її участі характеризуються наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать індивідуально-психологічним особливостям ОСОБА_17 .

Комунікативна технологія допиту є психологічно згідною: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_17 та, у цілому, не має суттєвих ознак психологічного впливу на останню.

2. Психологічна характеристика комунікативної діяльності потерпілої ОСОБА_17 , у процесі відтворення подій щодо вчинення хуліганських дій відносно неї з боку ОСОБА_4 , за матеріалами відеозапису допиту від 18.03.2024, проведеного за її участю характеризується наявністю стійких проявів індивідуально-психологічних особливостей: коливанням діалогової активності, ініціативністю, значним контролем за своєю комунікативною поведінкою.

Відтворення підекспертною особою обставин перебігу подій, які вона реконструює, відображає комплекс ознак, що за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій.

3. В поведінці потерпілої ОСОБА_17 наявні психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення нею певних подій під час проведення допиту 18.03.2024 за її участю.

4. У відеозаписі допиту за участю потерпілої ОСОБА_17 , від 18.03.2024, ознаки здійснення на неї психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії не виявлено.

З висновку експерта № СЕ-19/102-24/9120-ПС вбачається, що ситуація, що досліджується за справою є психотравмувальною для ОСОБА_17 .

За епізодом 16.02.2024 року

Так, 16.02.2024 року з заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернулась ОСОБА_11 , яка просила прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу близько 16:55 год. 16.02.2024 року зайшла в слід за її донькою до під`їзду № 2 по 1-му провулку Київський, буд. 55, та біля ліфту першого поверху вчинила стосовно неї дії хуліганського характеру, під час яких застосував гострий предмет зовні схожий на ножиці.

Відомості за фактом вказаних подій зареєстровані у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР від 16.02.2024 року.

З протоколу огляду місця події від 16.02.2024 року вбачається, що під час досудового розслідування здійснено огляд першого поверху будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду місця події залишків волосся виявлено не було.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2024 року було надано дозвіл за місцем проживання ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_4 з метою відшукування та вилучення речових доказів.

З протоколу обшуку від 19.02.2024 року вбачається, що в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено куртку світло-коричневого кольору та рюкзак.

З постанови про визнання предметів речовими доказами від 19.02.2024 року вбачається, що куртку світло-коричневого кольору, яку поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ №7259664 та рюкзак, який поміщено до спец. пакету НПУ №7381774 було визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді від 21.02.2024 року на вище вказані речові докази накладено арешт.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2024 року вбачається, що малолітня потерпіла ОСОБА_16 в присутності законного представника серед пред`явлених фотознімків впізнала зображеного на фото № 1 ОСОБА_4 . При цьому потерпіла вказала, що вказана особа обрізала їй волосся 16.02.2024 року в під`їзді будинку.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2024 року надано дозвіл на допит малолітньої потерпілої ОСОБА_16 в режимі відео конференції поза залом судового засідання в іншому приміщенні - у Центрі захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Бернахаус).

В судовому засіданні було досліджено журнал судового засідання та психологічний висновок спеціаліста за результатами проведення допиту малолітньої особи, отриманих в порядку ч. 4 ст. 354 КПК України.

Відеозапис допиту судом не досліджено через неналежну якість звуку внаслідок чого встановити зміст показань не можливо. В зв`язку із чим, суд допитав потерпілу безпосередньо в судовому засіданні.

З висновку експерта № СЕ-19/102-24/9555-ПС від 06.06.2024 року вбачається наступне:

1. Психологічні особливості процесу відтворення потерпілою ОСОБА_16 , обстановки та обставин події за матеріалами відеозапису допиту від 06.03.2024, проведеного за її участі характеризуються наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать індивідуально-психологічним особливостям ОСОБА_16 .

Комунікативна технологія допиту є психологічно згідною: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_16 та, у цілому, не має суттєвих ознак психологічного впливу на останню.

2. Психологічна характеристика комунікативної діяльності потерпілої ОСОБА_16 , у процесі відтворення подій щодо вчинення хуліганських дій відносно неї з боку ОСОБА_4 , за матеріалами відеозапису допиту від 06.03.2024, проведеного за її участю характеризується наявністю стійких проявів індивідуально-психологічних особливостей: коливанням діалогової активності, ініціативністю, значним контролем за своєю комунікативною поведінкою.

Відтворення підекспертною особою обставин перебігу подій, які вона реконструює, відображає комплекс ознак, що за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій.

3. В поведінці потерпілої ОСОБА_16 наявні психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення нею певних подій під час проведення допиту 06.03.2024 за її участю.

4. У відеозаписі допиту за участю потерпілої ОСОБА_16 , від 06.03.2024, ознаки здійснення на неї психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії не виявлено.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-24/9119-ПС від 22.05.2024 року вбачається, що ситуація, що розслідується за справою є психотравмувальною для ОСОБА_16 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2024 року було задоволено клопотання прокурора про поміщення малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до приймальника-розподільника для дітей ГУНП в Дніпропетровській області.

З акту передачу особи від 26.03.2024 року вбачається, що 26.03.2024 року о 22:20 год. ОСОБА_4 передано до приймальника-розподільника для дітей ГУНП в Дніпропетровської області.

Заслухавши показання особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 , його законного представника, неповнолітніх потерпілих, свідків, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною КК України.

Частиною 1 ст. 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинене це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, чи слід застосовувати до нього примусові заходи виховного характеру, якщо слід то які саме.

Сукупність досліджених доказів у справі переконує суд у тому, що суспільно небезпечні діяння мали місце і що вони вчинені ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 по суті подій фактично нічого суду не повідомив, зазначивши, що він не хоче про це згадувати чи не пам`ятає, одночасно вказавши, що нічого протиправного він не вчиняв, ні ножиць, ні ножа в ті дні не мав, волосся нікому із вказаних дівчат не відрізав, в потерпілої ОСОБА_15 він просто попросив мобільний телефон, який йому потерпіла надала без жодного примусу чи погроз, але потім цей телефон він потерпілій не повернув і з ним пішов.

Фактично вказане свідчить про повне заперечення ОСОБА_4 факту вчинення ним суспільно небезпечних діянь, що стали предметом судового розгляду.

Разом з тим, докази у справі свідчать про зворотнє, а саме те, що суспільно небезпечні діяння відбулись та саме ОСОБА_4 їх вчинено щодо потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Так, щодо діяння відносно малолітньої ОСОБА_15 суд приймає до уваги показання безпосередньо допитаної в судовому засіданні потерпілої, яка підтвердила, що 21.12.2023 року вдень на неї було здійснено напад ОСОБА_4 . В ході вказаного нападу ОСОБА_4 , затуляючи їй рот, повалив її на землю та ножем відрізав волосся, а після зазначеного заволодів її мобільним телефоном. При цьому потерпіла вказала, що вона сильно злякалась, боялась, що її вб`ють, впізнала ОСОБА_4 як ту особу, що здійснила вказане.

Зазначені показання малолітньої потерпілої повністю узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме даними трьох протоколів огляду місця події. Так, в ході першого огляду на місці події виявлено та вилучено обрізане волосся та взуття (кросівок) потерпілої. В ході другого огляду, а саме огляду самої дитини, зафіксовано, що її одяг та речі є забрудненими і пошкодженими, а на голові є залишки волосся, що обрізано. Згідно із третім протоколом огляду, в ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон потерпілої. Всі вилучені речі і предмети визнані речовини доказами у справі.

Таким чином, показання потерпілої є повністю підтвердженими сукупністю неспростованих доказів, які однозначно вказують на факт того, що потерпіла зазнала нападу на неї, з застосуванням предмету, що має ріжучі властивості, про що свідчить механізм пошкодження (відокремлення) волосся з голови потерпілої.

Вилучений в ОСОБА_4 телефон вказує і на мету його нападу на потерпілу - напад з метою заволодіння чужим майном.

Вказані докази у справі переконують суд у тому, що ОСОБА_4 є нещирим у своїй позиції, повідомляє неправдиві відомості про те, що він заволодів телефоном потерпілої іншим, не насильницьким способом.

Суд зазначає, що згідно із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).

Згідно доказів у справі, ОСОБА_4 вчинено всі дії, які підпадають під кваліфікацію ст. 187 КК України, оскільки він, використовуючи ніж, погрожуючи вказаним ножем потерпілій та навіть не лише погрожуючи, а й застосувавши для вчинення насильницьких дій, до яких безумовно відноситься відрізання волосся, заволодів майном потерпілої. При цьому така погроза із демонстрацією можливості застосування ним ножа і фактичним застосуванням ОСОБА_4 до потерпілої цього предмету, який за своєю суттю (ріжучі властивості) може заподіяти насильство небезпечне для життя та здоров`я, є ознакою розбійного нападу.

Так, суд знає, що відрізання волосся само по собі є різновидом насильства, проте не є небезпечним для життя та здоров`я особи. Але в даному випадку ніж є предметом за допомогою якого здійснювалась погроза малолітній потерпілій, а його застосування таким способом є частиною погрози та залякування потерпілої негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, що і вчинено ОСОБА_4 . При цьому саме під дією вказаної погрози, потерпіла негайно, під час нападу віддала телефон ОСОБА_4 , реально злякавшись за своє життя та здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_4 були спрямовані на негайне вилучення чужого майна. Підтвердження доказами у справі характеру застосованої погрози ножем, яка є погрозою застосування саме небезпечного для життя та здоров`я насильства, її реальність внаслідок вчинення ним активних дій, переконують суд у вчинені ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 4 ст. 187 КК України.

Щодо діянь відносно малолітніх потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . ОСОБА_4 нічого не повідомив, зазначивши, що він волосся потерпілим не відрізав, ножа чи ножиць не мав.

Разом з тим, така позиція ОСОБА_4 вкотре спростована сукупністю доказів у справі. Так, потерпілі безпосередньо в судовому засіданні вказали на ОСОБА_4 як на особу, яка вчинила щодо кожної з них окремо насильницькі дії з відрізання волосся. Така позиція потерпілих є послідовною, оскільки діти ще під час досудового розслідування в ході впізнання вказували саме на ОСОБА_4 як на особу, що безпричинно відрізала їм волосся по дорозі з навчальних закладів. Вказані показання узгоджуються із протоколами огляду місця події із вилученням там залишків волосся, а по події з потерпілою ОСОБА_17 і двох резинок від волосся, та даними освідування, якими зафіксовано залишки від відрізаного волосся на голові в кожної з потерпілих. При цьому потерпіла ОСОБА_16 зазначила, що ножа чи ножиць вона не бачила, проте коли ОСОБА_4 був позаду неї почула характерний звук клацання металу, а потерпіла ОСОБА_17 вказала, що чула звук як їй різали волосся. Такі показання потерпілих в сукупності з характерним пошкодженням волосся, яке має всі ознаки відрізання через наявність залишків невідрізаної частини волосся на голові, які мають чіткі форми, свідчить, що ОСОБА_4 застосував при вчинені ним дій щодо потерпілих ножиці.

При цьому кожна з подій відбувалась вдень, по дорозі потерпілих з навчальних закладів, потерпілі ОСОБА_4 до події не знали, жодних відносин з ним не мали, були для нього сторонніми особами. ОСОБА_17 зазнала посягання на вулиці, а ОСОБА_16 як тільки зайшла до під`їзду будинку, що підтверджено показаннями потерпілих і даними протоколів оглядів місць подій.

Хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

З об`єктивної сторони хуліганство являє собою суспільно небезпечну дію, що грубо порушує громадський порядок. Діями, що грубо порушують громадський порядок, закон визнає тільки ті, що відрізняються особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» роз`яснено, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством, із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею.

Насильством є застосування будь-яких силових методів або психологічного тиску за допомогою погроз, свідомо спрямованих на слабших або тих, хто не може чинити опір, застосування сили щодо беззахисних. Насильницькими діями є будь-який фізичний вплив на людину, що викликав больові відчуття.

З показань потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які є малолітніми дівчатками молодшими та значно слабшими за ОСОБА_4 , судом встановлено, що ОСОБА_4 застосував до них насильство. Він затуляв рот потерпілій ОСОБА_17 , штовхав її, від вказаних поштовхів вона падала, утримував на землі, тягнув всупереч її волі до безлюдного місця, тягнув за капюшон, що спричинило труднощі з диханням, зняв з неї шапку, розпустив волосся та відрізав його. При цьому вказані дії тривали у часі, потерпіла намагалась вирватись, дряпала ОСОБА_4 коли він повалив її на землю і був зверху. Потерпіла ОСОБА_17 зазнала насильства та фізичного впливу в під`їзді, оскільки ОСОБА_4 схопив її за одяг, затуляв рота, намагався утруднити її дихання, тягнучи за одяг та примушуючи потерпілу підкоритись та слідувати за його волею, зняв шапку, обрізав волосся.

Все вказане є насильством, а застосування насильства є ознакою особливої зухвалості при хуліганстві.

Суд зазначає, що громадський порядок - це сукупність суспільних відносин, що забезпечують спокійні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, відпочинку, побуту. Суспільна мораль - це система етичних норм, правил поведінки, які склалися в суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей, уявлень про добро, честь, гідність, громадський обов`язок, совість, справедливість, що визначають умови нормального громадського життя людей.

Громадський порядок охоплює комплекс суспільних відносин, які забезпечують спокійні умови життя людей, моральність, нормальний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті й у побуті.

Навівши вказані визначення кримінального права для оцінки дій особи, як таких, що можуть буди оцінені як вчинення хуліганства, суд зазначає, що насильство щодо малолітніх дітей, дівчат, які повертаються зі школи, відрізання їм волосся, підпадає під ознаку грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю.

В нормальному суспільстві, нормальних суспільних відносинах, що забезпечують спокійні умови життя та моральність є ненормальним та протизаконним застосовувати насильство без будь-яких причин, точніше взагалі є ненормальним та протиправним застосування насильства як такого. Виключенням для застосування насильства є самозахист, правомірне затримання, крайня необхідність чи бойові дії, проте ці виключення регламентуються законом. Все інше насильство є абсолютно протизаконним у суспільних відносинах.

Відповідно до п. 11 згаданої Постанови, використання при вчиненні хуліганства ножів, які не належать до холодної зброї, інших предметів господарсько-побутового призначення, а також інших спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК України не тільки в тих випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

ОСОБА_4 використав ножиці - річ господарсько-побутового призначення про вчиненні дій щодо потерпілих, за допомогою вказаного предмету він застосував до потерпілих насильство та створював реальну загрозу для потерпілих.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинено суспільно небезпечні діяння щодо потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , і вони підпадають під ознаки ч. 4 ст. 296 КК України.

На підставі сукупності доказів у справі, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинено діяння, зазначені у клопотаннях прокурора і вчинені ОСОБА_4 суспільно небезпечні діяння підпадають під ознаки діянь, передбачених Кримінальним кодексом України, а саме:

ч. 4 ст. 187 КК України, яка передбачає відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану (розбій),

ч. 4 ст. 296 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганство).

Згідно ч. 2 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187, 296 КК України, підлягають особи, що вчинили кримінальне правопорушення у віці від 14 до 16 років.

Як встановлено судом, на момент вчинення суспільно небезпечних діянь ОСОБА_4 виповнилося тринадцять років, що підтверджується свідоцтвом про народження, а тому до нього слід застосувати примусові заходи виховного характеру.

При цьому, суд враховує характер вчиненого суспільно небезпечного діяння та його наслідки, особу малолітнього до якого застосовується захід виховного характеру, його соціальні зв`язки та умови проживання.

Відповідно до характеристики виданої КЗ «Вінницький ліцей № 12» від 19.02.2024 року, ОСОБА_4 навчається в даному закладі з вересня 2019 року. Мотивація навчання достатня, на уроках працює не в повну міру своїх можливостей, не завжди активний. На перерві постійно в русі. Дії неконтрольовані, не реагує на зауваження вчителя. Привертає до себе увагу неадекватними вчинками. Постійно проявляє агресивність по відношенню до однолітків, надає зверхні некоректні відповіді вчителям. Емоційний стан нестійкий. Неодноразово був поміченим у дивному переслідуванні учнів ліцею, а також сторонніх осіб. Зафіксовано факти обрізання волосся малолітнім дівчатам, дорослій жінці, а також погрози ріжучими предметами. Мати проявляє байдужість і несерйозне ставлення до виховання сина. Всі рекомендації вона спростовує, відмовляється від допомоги, неодноразово в присутності свідків відмовлялась від ОСОБА_22 .

З довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР №648 від 20.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 під диспансерним спостереженням в даному закладі не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував.

З довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» №29/1494 від 22.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 звертався і був консультований дитячим лікарем психіатром 22.11.2018 року, 25.01.2019. Неодноразово пребував на стаціонарному лікуванні в 16 відділенні, останні госпіталізація з 11.01.2024 по 02.02.2024 року.

З висновку судово-психіатричного експерта №413 від 29.12.20223 року вбачається наступне:

1. В теперішній час у ОСОБА_4 виявлений психічний розлад у вигляді змішаного розладу поведінки та емоцій.

2. ОСОБА_4 , з урахуванням його вікових особливостей, наявними відхиленнями в емоційно-вольовій сфері, з імпульсивністю вчинків, розгальмованістю потягів, недостатністю критики, може сприймати формальний бік обставин, що мають значення по справі, при цьому за рівнем розумового розвитку може надавати відносно них відповідні покази.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №48 від 02.05.2024 року :

1. ОСОБА_4 притаманний нерізко виражений змішаний шизоїдно-епілептоїдний тип акцентуації характеру для якого характерними є: схильність до одинокості, закритість, поєднання холодності та чутливості, замкненості та назойливості, прив?язаностей та мотивованих антипатій, переживання у своєму внутрішньому світі, схильність до накопичення афективних станів та вибуховість реакцій.

2. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_4 у вигляді схильності до накопичення афективних станів могли вплинути на його поведінку на час інкримінованих йому дій, однак ступінь цього впливу не надається дослідити через його очевидну захисну поведінку.

3. ОСОБА_4 , з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища, не може повною мірою усвідомлювати фактичний зміст своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки, оскільки він є малолітнім і особистість перебуває у процесі формування всіх сфер психічної діяльності.

4. ОСОБА_4 з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку здатний правильно сприймати зовнішню сторону обставин, що мають значення у провадженні, без їх сутнісного осмислення, і може давати про них відповідні покази.

5. ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, що міг істотно вплинути на його свідомість та діяльність не перебував.

6. Рівень розвитку у ОСОБА_4 відповідає його фактичному віку. Відмічаються ознаки педагогічної занедбаності.

7. У ОСОБА_4 немає затримки психічного розвитку.

8. ОСОБА_4 не схильний до підвищеної навіюваності, оскільки здатний до формування особистих суджень.

9. ОСОБА_4 схильний до фантазування та вигадок, оскільки є мрійливий, має бажання «сподобатись», позиціонувати себе у «кращому світлі».

10. Вчинення стосовно ОСОБА_4 будь-яких насильницьких дій, а також виховання його матір?ю могли бути додатковими факторами у формуванні відхилень у його психічній діяльності та, відповідно, делінквентної поведінки стосовно інших людей.

З довідки виданої ОСББ «Олімпійський -24» вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

З характеристики виданої ОСББ «Олімпійський 24» від 26.02.2024 року вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_4 зарекомендував себе не з кращої сторони, були постійні скарги від сусідів та мешканців будинку на ОСОБА_4 .

З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 26.12.2013 року вбачається, що ознак небезпеки для ОСОБА_4 за місцей його проживання не має.

З повідомлення КЗ «Вінницький ліцей №12» від 15.03.2023 року №01-12/54 вбачається, що адміністрації закладу просить провести профілактичну виховну роботу з ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що даний учень проявляє фізичне насилля до однокласників, агресію та жорстоке ставлення до оточуючих і може бути небезпечним для дітей та педагогічного колективу. Неодноразово був ініціатором бійок, помічений в привласнені чужих речей, вживав нецензурну лайку, провокував конфліктні ситуації та здійснював напад з нанесенням тілесних ушкоджень. Так, 14.02.2023 до адміністрації закладу звернулась ОСОБА_26 , мати учениці 6-б класу ОСОБА_27 , про те, що ОСОБА_4 вчинив напад на дівчину та почав душити її рукавом від одягу, тим самим наніс тілесні ушкодження.

Крім того, у 2022 році ОСОБА_4 вчинив напад на 24-річну жінку, напавши на неї в під`їзді та обрізавши пасмо волосся великими ножицями.

Мати і її син відмовляються від допомоги шкільного психолога, 6неадекватно реагують на надані рекомендації та не виконують їх.

Відповідно до Наказу №12-У від 01.04.2024 року ОСОБА_4 зараховано до складу учнів 7-Б класу Гімназії №14 ДМИР у зв`язку з переходом з КЗ «ВЛ №12».

Відповідно до довідки виданої директором Дніпровської гімназії №14 від 10.06.2024 року ОСОБА_4 навчається в 8- Б класі.

Згідно вимоги про судимість відносно ОСОБА_4 , заходи виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, до нього не застосовувались.

Відповідно до копії свідоцтва про народження матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_5 .

З листа приймальника-розподільника для дітей ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що на момент поміщення ОСОБА_4 до приймальника-розподільника для дітей для нього були характерні неврівноваженість, збудливість, підвищена сприйнятливість і дратівливість. Реакції на критику складні, не завжди адекватні.

На даний час агресивність вже не є яскраво вираженою рисою характеру підлітка. Комунікабельний, зазвичай легко пристосовується до обставин, вільно може висловлювати власні думки згідно віку. В контрольовану та спокійному середовищі дитина навчається конструктивному вирішенню конфліктних ситуацій, саморегуляції та самоконтроль, що може позитивно позначитися на його особистісному розвитку. ОСОБА_4 з повагою ставиться до інспекторів закладу, доручення виконує відповідально, також на зауваження реагує та робить відповідні висновки.

Мати неповнолітнього ОСОБА_5 особисто відвідала сина за весь час його перебування в ПДР лише один раз, кілька разів надсилала посилки, спілкується в телефонному режимі з сином, цікавиться його життям. Після спілкування телефонним зв`язком з матір`ю у ОСОБА_4 спостерігається зміна настрою, дитина нерідко схвильована та збуджена, погано засинає.

З довідки-відповідь № 129 від 28.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 під час перебування в приймальнику-розподільнику був направлений до КЗ «Дніпропетровського центру соціально-психологічної допомоги» ДОР» у зв`язку з вирішенням питання його психологічного забезпечення. За результатами психологічного діагностування було встановлено, що ОСОБА_4 обережний, недовірливий, скритний, має лабільну нервову систему, імпульсивний, фіксований на певній, особистісно значущий меті. У ситуації стресу може вступати до відкритого конфлікту, наполегливо продовжує відстоювати свої інтереси, схильним до демонстративної поведінки. В ситуації розгортання конфлікту намагається застосовувати дії, що мають ознаки конфронтації та ескалації. У випадку, якщо вплив на виховання та розвиток ОСОБА_4 будуть здійснювати авторитетні для нього особи, які навчатимуть його конструктивному вирішенню конфліктних ситуацій, саморегуляції та самоконтролю, це може позитивно позначитись на його особистісному розвитку.

Відповідно до довідки виданої директором ПП «Бокуд» №55 від 24.10.2024 року скарг від сусідів та матеріалів з НП на адресу ПП «Бокуд» відносно ОСОБА_5 не надходило.

З характеристики КЗ «Вінницький ліцей №12» №01-12/298 від 06.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_5 працює у даному закладі на посаді прибиральник службових приміщень. За час роботи характеризується позитивно.

З характеристики виданої ОСББ «Олімпійський 24» від 29.11.2024 року вбачається, що за час створення ОСББ нажаль були скарги, певний період, на ОСОБА_5 від мешканців, які проживають в одному під`їзді. Разом з тим, на даний час ситуація змінилась на краще, ОСОБА_5 налагодила дружні та позитивні відносини із сусідами по будинку.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вперше вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених особливою частиною КК України, за місцем реєстрації та навчання характеризується негативно. Разом з тим, за час перебування у приймальнику-розподільнику для дітей ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивної сторони.

На підставі сукупності наведеного, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи виховного характеру.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, а саме вчинення ОСОБА_4 трьох суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, одне з яких підпадає під ознаки розбою, а два інших під ознаки кваліфікованого хуліганства з застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, тобто вчинення трьох епізодів насильницьких дій щодо малолітніх дівчат, значно слабших до нього, застосування при цьому колючо-ріжучих предметів, систематичності дій, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, а саме повне заперечення всіх обставин подій та своїх дій, відсутність щирості дитини, враховуючи його вік, стан здоров`я, умови життя, виховання, негативну характеристику його матері, яка не може забезпечити позитивний виховний вплив на малолітнього сина, факт того, що за місцем проживання та навчання характеризується негативно, факт того, що ОСОБА_4 систематично здійснює насильницькі дії, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення.

При визначені строку вказаного заходу, суд виходить з меж клопотання прокурора та направляє неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків строком на один рік.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України, а судових витрат у справі, сума яких підтверджена додатками до висновків експертиз, - на підставі ст. 124 КПК України.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року, у справах неповнолітніх судові витрати можуть бути покладені в передбаченому законом порядку на їх батьків (усиновителів), опікунів або піклувальників.

Така ж правова позиція міститься в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07 лютого 2023 року, справа № 438/578/18.

Таким чином, враховуючи факт того, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, не працює, будь-яких інших джерел доходу у нього відсутні, суд вважає за доцільне стягнути процесуальні витрати у справі з законного представника неповнолітнього - ОСОБА_5 .

Зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177, 194 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватися від суд та продовження вчинення суспільно небезпечних діянь, а також приймаючи до уваги характеристику ОСОБА_4 , його ставлення до вчинення суспільно небезпечних діянь, навчання, стан здоров`я, умови життя, виховання, негативну характеристику його матері, її нездатність забезпечити позитивний виховний вплив на малолітнього сина, його схильність до повторного вчинення суспільно небезпечних діянь, суд приймає рішення про продовження поміщення до приймальника-розподільника для дітей ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 497, 498, 501 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України, відомості про які внесені 16.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134, 21.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001105 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру у виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення строком на один рік.

Строк перебування ОСОБА_4 у приймальнику-розподільнику для дітей зарахувати у строк застосованого примусового заходу виховного характеру, а саме з 25.03.2024 року до дня набрання ухвалою законної сили.

Продовжити ОСОБА_4 , строк поміщення малолітнього до приймальника розподільника для дітей Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровські області (м. Дніпро, вул. Яскрава, 41) до набрання ухвалою законної сили.

Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 37106,72 гривень.

Арешти, накладені ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2023, 11.03.2024, 12.03.2024, 21.02.2024 року - скасувати.

Речові докази, а саме кросівок зеленого кольору із білою підошвою та манікюрні ножиці, металеві, сріблястого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику.

Речовий доказ, а саме волосся із рюкзака чорного кольору, який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Речові докази, а саме мобільний телефон марки «Redmi», чорно-сірого кольору та чохол прозорого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - повернути малолітній потерпілій ОСОБА_15

Речовий доказ, а саме манікюрні ножиці, металеві, сріблястого кольору було, який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Речові докази, а саме жмут волосся темно-русого кольору, довжиною 5-7 см; жмут волосся темно-русого кольору, довжиною 30-40 см, дві резинки для волос коричневого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Речовий доказ, а саме сім-карту оператора мобільного зв`язку з наявним на ній написом « НОМЕР_1 », який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області - повернути ОСОБА_4 .

Речові докази, а саме куртку світло-коричневого кольору, яку поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ №7259664 та рюкзак, який поміщено до спец. пакету НПУ №7381774, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП № 2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області (№1345) - повернути ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити до приймальника розподільника для дітей Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровські області для виконання.

Обов`язок доставити неповнолітнього ОСОБА_4 до спеціального навчально-виховного закладу покласти на уповноважений підрозділ органів Національної поліції.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: