Справа № 137/1494/24
Провадження №11-кп/801/480/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 27.01.2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України, -

встановив:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від покарання у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України, мотивоване тим, що 16.02.2024 набрав чинності Закон № 3528-IX, згідно якого досліджувана експертом речовина рослинного походження на даний час вже не відноситься до канабісу, оскільки вона не містить верхівок рослини канабісу з квітами або плодами. Відтак ОСОБА_8 вважає, що підстави для його засудження відпали, і він підлягає звільненню від призначеного основного та додаткового покарання.

18.02.2022 ОСОБА_8 засуджено Вінницьким апеляційним судом за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Зазначав, що у зв`язку з внесеними змінами в законодавство його діяння вже не є злочином, звернув увагу суду на те, що він брав участь в бойових діях, за весь період відбування покарання має позитивну характеристику, жодного разу не вчиняв будь-яких порушень режиму колонії, а також, за станом здоров`я вже не може відбувати покарання, засуджений ОСОБА_8 просив постановити ухвалу, якою звільнити його від основного та додаткового покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 18.02.2022.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 27.01.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Не погодившись з ухваленим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити рішення, яким звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Вимоги мотивує, що 16.08.2024 набрав чинності Закон України від 21.12.2023 № 3528- IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Cannabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування», яким внесено зміни до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770.

Зокрема, «канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу» виключено зі списку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та включено до списку № 1 таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, обіг яких обмежено.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ засудженого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримку вимог апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просив залишити її без задоволення, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За правилами ч.ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги захисника засудженого є неспроможними.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 23.03.2021 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком Вінницького апеляційного суду від 18.02.2022 вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 23.03.2021 скасовано в частині призначення покарання, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, помякшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

16.08.2024 набрав чинності Закон України від 21.12.2023 № 3528- IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Cannabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування», яким внесено зміни до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770.

Зокрема,«канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу» виключено зі списку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та включено до списку № 1 таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, обіг яких обмежено.

У своєму рішенні суд першої інстанції посилається на постанову Конституційного Суду України № 6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року (справа № 1- 3/2000), якою здійснено офіційне тлумачення положень ст. 58 Конституції України та норм Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі), що усувають караність діяння або пом`якшують покарання.

Літинський районний суд Вінницької області цілком правильно зазначає, що висновки Конституційного Суду України не надають жодних підстав сприймати постанову Кабінету Міністрів України про внесення змін до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів змінами закону про кримінальну відповідальність - новим законом України про кримінальну відповідальність, відповідно, до нього не застосовуються ч. 1 ст. 58 Конституції України та ч. 1 ст. 5 КК, які визначають зворотну дію закону в часі.

Поняття «закон України про кримінальну відповідальність» визначається виключно приписами КК, який задля виконання завдання, визначеного в ч. 1 ст. 1 цього Кодексу визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, які їх вчинили.

У ч. 1 ст. 3 КК визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права, а у ч. 3 цієї статті, що кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

За приписами ч. 2 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу, та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведеного, ст. 5 КК України не може застосовуватися до Постанови Кабінету Міністрів України № 653, та суперечать відповідним положенням ст. 58 Конституції України, офіційне і обов`язкове до застосування тлумачення яких здійснив Конституційний Суд України у Рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000.

Сприйняття змін до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, як змін до КК є прямим запереченням правових позицій Конституційного Суду України, за якими подібні зміни не створюють підґрунтя до застосування ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України.

Суд першої інстанції приходить до висновку, що підстави для застосування норм, на які посилається засуджений для його звільнення від призначеного покарання, відсутні, а тому, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від покарання у випадку, передбаченому ч.2 ст.74 КК України, слід відмовити.

Рішення суду першої інстанції цілком узгоджується з Постановою ОП ККС ВС від 24 лютого 2025 року у справі № 552/4770/19.

Об 'єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначає, що зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2024 року № 653 до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 р. № 770, не є змінами до закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України не мають зворотної дії у часі.

Зміни підзаконного нормативно-правового акту, а саме переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, посилання на який містять бланкетні диспозиції КК, із врахуванням рішення КСУ № 6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року, справа № 1- 3/2000, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону і кримінально-правова норма залишається незмінною.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 24 травня 2024 року № 653 є підзаконним нормативно-правовим актом, а не законом про внесення змін до цього Кодексу, та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до вимог ч. 6 ст. 3 КК цією постановою не вносились зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Об`єднана палата вважає, що внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, постановою Кабінету Міністрів України, не є змінами до закону про кримінальну відповідальність, що виключає застосування ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України.

За таких обставин, колегія Вінницького апеляційного суду вважає, що Літинський районний суд Вінницької області дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для звільнення від покарання ОСОБА_8 , адже останній засуджений за вчинення кримінального правопорушення, кримінальна карність якого ніяким законом не усунута, а тому він має відбувати покарання за вироком від 18.02.2022 за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є власністю засудженого.

З огляду на викладене, доводи захисника ОСОБА_8 - адвокати ОСОБА_7 про неправомірність прийнятого рішення, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування або зміну оскаржуваної ухвали, під час розгляду апеляційної скарги не вбачається, а відтак її слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 27.01.2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3