Провадження № 1-кп/127/1131/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання в приміщенні суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України, відомості про які внесено 16 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 05.12.2024 року надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 30 листопада 2024 року з додатками, відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає. В судове засідання просив викликати обвинуваченого, захисника, потерпілого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Клопотань про виклик свідків чи витребування доказів не заявляли.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що за вказаним обвинувальним актом можливо призначити судовий розгляд.

Так, відповідно до вимог ст. 32, 33 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не вбачає. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для його повернення прокурору, визначені законом, відсутні. Підстав для закриття кримінального провадження судом не встановлено, угоди у вказаному провадженні не укладались.

Сукупність вказаного переконує суд у тому, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду, суд вважає за необхідне визначити, що судовий розгляд слід провести у відкритому судовому засіданні, в яке викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового.

Також, під час підготовчого судового засідання судом встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та прокурор вважали за доцільне об`єднати вказані кримінальні провадження, оскільки вони стосуються однієї особи.

Відповідно до ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. У разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Враховуючи сукупність зазначеного, думку учасників провадження та стадію розгляду кожного із проваджень, суд вважає за можливе об`єднати кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України, відомості про які внесено 16 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380 та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про які внесено 20.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001860 в одне кримінальне провадження.

Частиною 2 ст. 31 КПК України визначено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого, судом роз`яснено обвинуваченому право заявити вказане клопотання.

Обвинувачений повідомив, що вказане право йому зрозуміло та клопотання про колегіальний розгляд він не заявляє, бажає, щоб зазначене провадження за його обвинуваченням розглядалось суддею одноособово, що є підставою для здійснення розгляду кримінального провадження суддею одноособово.

Крім цього, прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб. Клопотання обґрунтував наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та не зменшились. Так, прокурор вказав, що останній обвинувачується у сукупності кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, а тому з огляду на тяжкість можливого покарання обвинувачений може ухилятись від явки до суду з метою уникнення відповідальності. Крім цього зазначив, що ОСОБА_4 під час перебування у розшуку у іншому кримінальному провадженні, на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини. Вказане на думку прокурора свідчить про ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого. Зважаючи на вказані ризики, вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку обвинуваченого. Крім цього, просив при продовженні тримання під вартою визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків визначених КПК України.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо клопотання прокурора, вважав, що ризики на які посилається прокурор не є обґрунтованими. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, не має наміру ухилятись від явки до суду, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника. Вказав, не має наміру переховуватись від явки до суду. Зазначив, що не знав, що перебував у розшуку. Позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, у зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.02.2025 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Прокурором доведено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчинених повторно, під час дії воєнного стану, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, тому усвідомлюючи тяжкість покарання за вказані кримінальні правопорушення, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилятись від суду з метою уникнення відповідальності. Разом з тим, сама лише тяжкість обвинувачення не є вирішальною для суду, проте оцінюється в сукупності з іншими даними провадження, в тому числі і даними щодо особи обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим до нього ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області застосувався привід. Після чого невиконання обвинуваченим ухвали про привід, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 оголошено в розшук та надано дозвіл на затримання обвинуваченого для доставлення його в судове засідання для вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу відносно нього.

При цьому з нового обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 під час перебування на розгляді суду іншого кримінального провадження не лише ухилявся від явки до суду, а й вчинив ще одне кримінальне правопорушення.

Таким чином, поведінка обвинуваченого, внаслідок якої до нього було застосовано приводи (неявка до суду), після чого було оголошено в розшук, переконує суд про наявність ризику ухилення ОСОБА_4 від явки до суду. Вказаний ризик є не лише доведеним варіантом можливої подальшої поведінки обвинуваченого, а й вже таким, що виник під час кримінального провадження, адже обвинуваченим допущено недотримання його процесуального обов`язку.

Крім цього, суть пред`явленого обвинувачення, наявність у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області двох кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 , відсутність постійного місця праці, будь-якого джерела доходу, дійсно свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, при прийнятті рішення щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує і стадію розгляду кримінального провадження. На даний час у справі не допитано жодних свідків та потерпілого, показання яких мають істотне значення. Стадія судового розгляду, наявність недопитаних свідків та потерпілих у справі свідчать про можливість здійснення впливу обвинуваченою на них.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Таким чином, фактичні обставини справи, особа ОСОБА_4 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, свідчать про відсутність ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Таким чином, прокурором в ході розгляду доведено, що ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою ОСОБА_4 може запобігти зазначеним вище ризикам, а тому клопотання прокурора суд вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Зазначене свідчить, що дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Одночасно із вказаним прокурор просив визначити обвинуваченій розмір застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На даний час судом вирішується питання не про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а про доцільність продовження такого виду запобіжного заходу.

Разом з тим, оскільки сторона обвинувачення просить визначити заставу обвинуваченому під час вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приймає відповідне рішення та визначає розмір застави у зазначеному у клопотанні розмірі з визначенням та роз`ясненням обов`язків, що покладаються на обвинуваченого у випадку внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 315, 316, 370, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України, відомості про які внесено 16 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380, на 24.01.2025 року о 10:30 год. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області в залі судового засідання № 32.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, потерпілого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Об`єднати кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України, відомості про які внесено 16 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380 (справа №127/39862/24) та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про які внесено 20.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001860 (127/3949/24).

Присвоїти об`єднаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України єдиний унікальний спільний номер справи 127/27619/23.

Клопотання прокурора задоволити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - продовжити на 60 діб, починаючи з 16.01.2025 року до 16.03.2025 року, включно.

На підставі п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі ста п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 454200,000 гривень.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати по першому виклику до суду на визначений час;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

5) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

В решті ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: