КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №370/3348//24 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/593/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000237 від 16 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 240 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року клопотання прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно - задоволено.

Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000237 від 16 листопада 2024 року, виявлене 15 листопада 2024 року в період часу з 12 години 55 хвилин по 14 годину 30 хвилин в ході огляду місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0030, яка розташована в адміністративних межах с. Копилів Бучанського району Київської області, а саме: бульдозер «KOMATSU D61PX-12» серійний номер НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є приватне підприємство «ГОЛЬФСТРІМ-1», заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000237 від 16 листопада 2024 року, виявлене 15 листопада 2024 року в період часу з 12 години 55 хвилин по 14 годину 30 хвилин в ході огляду місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0030, яка розташована в адміністративних межах с. Копилів Бучанського району Київської області, а саме: екскаватор «CASE СХ210В» серійний номер НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є приватне підприємство «ГОЛЬФСТРІМ-1», заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000237 від 16 листопада 2024 року, виявлене 15 листопада 2024 року в період часу з 14 години 35 хвилин по 15 годину 25 хвилин в ході огляду місця події ділянки території, яка розташована на 43 км + 850 м автодороги «М06 Київ-Чоп» в напрямку руху до м. Києва в межах с. Калинівка Бучанського району Київської області, а саме: самоскид «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_7 , користувачем - TOB «Технік Парк», заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Не погоджуючись з указаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на майно ОСОБА_7 , а саме на самоскид «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт вказаного майна.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що незаконний видобуток корисних копалин здійснюється спецтехнікою типу екскаватора або бульдозера, що і може бути знаряддям злочину, а самоскид «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , здійснював перевезення/транспортування вантажу відповідно до договору №241411 про надання послуг спецтехніки від 14 листопада 2024 року, укладеного між ТОВ «Технік Парк» та ПП «Гольфстрім-1», який наявний у матеріалах справи та доданий прокурором до клопотання про накладення арешту на майно, та жодним чином не був задіяний у процесі видобування корисних копалин, а тому не може вважатися знаряддям злочину.

Вказує, що з клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів не вбачається підстав накладення арешту на транспортний засіб «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , не було вказано які саме експертизи чи слідчі дії мають бути проведені у подальшому.

Уважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно було подано без додержання пунктів 1, 3 частини другої статті 171 КПК України, а саме не вказано мету та обґрунтування накладення арешту, а також не надано документів, які підтверджують право власності на «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Звертає увагу суду, що такий захід, як арешт майна ОСОБА_7 , перешкоджатиме вільному володінню законним власником майна та є надмірним для вказаного майна, оскільки його ознаки не відповідають критеріям, визначених статтею 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні СВ ВП №3 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000237 від 16 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 240 КК України, в якому прокурорами Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво.

Досудовим розслідуванням установлено, що 15 листопада 2024 року до ЧЧ ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення, що за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Копилів на земельній ділянці за кадастровим номером :04:002:0030 було виявлено осіб, які здійснюють незаконний видобуток корисних копалин, а саме піску.

Вказане вище повідомлення зареєстровано у Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за №6926 від 15 листопада 2024 року.

Реагуючи на вищевказане повідомлення, слідчо-оперативною групою Бучанського РУП ГУНП в Київській області 15 листопада 2024 року у період часу 12 години 55 хвилин по 14 годину 30 хвилин проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером: :04:002:0030, яка розташована в адміністративних межах с. Копилів Бучанського району Київської області, де виявлено котлован розмірами 10x16 метрів та глибиною близько 5 метрів, з якої відібрано зразки сипучої речовини, зовні схожої на пісок, та упаковано до спецпакету WAR 1977685, а також спеціальну техніку, а саме:

- бульдозер «KOMATSU D61PX-12» серійний номер НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_5 , з ковша якого було відібрано зразки сипучої речовини, зовні схожої на пісок, та упаковано до спецпакету WAR 1977683.

- екскаватор «CASE СХ210В» серійний номер НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_6 , з ковша якого було відібрано зразки сипучої речовини, зовні схожої на пісок, та упаковано до спецпакету WAR 1977684.

Крім цього, 15 листопада 2024 року у період часу з 14 години 35 хвилин по 15 годину 25 хвилин, на ділянці території, що розташована на 43 км + 850 м автодороги «М06 Київ-Чоп» в напрямку руху до м. Києва в межах с. Калинівка Бучанського району Київської області, проведено огляд місця події, в ході якого виявлено самоскид «MAN TGA», державний номерний знак НОМЕР_3 , в кузові якого було виявлено сипучу речовину, зовні схожу на пісок, зразки якої вилучено та упаковано до спецпакету WAR1977688.

Виявлені під час оглядів місць події бульдозер «KOMATSU D61PX-12» серійний номер НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; екскаватор «CASE СХ210В» серійний номер НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та самоскид «MAN TGA», державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , вилучені та направлені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: вул. Василя Стуса, 37, селище Макарів Бучанського району Київської області.

16 листопада 2024 року постановою слідчого бульдозер «KOMATSU D61PX-12» серійний номер НОМЕР_7; екскаватор «CASE СХ210В» серійний номер НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_2 та самоскид «MAN TGA», державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; зразки ґрунту, упаковані до спецпакету WAR 1977685; зразки ґрунту, упаковані до спецпакету WAR 1977683; зразки ґрунту, упаковані до спецпакету WAR 1977684, та зразки ґрунту, упаковані до спецпакету WAR 1977688, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000237 від 16 листопада 2024 року.

18 листопада 2024 року до Макарівського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000237 від 16 листопада 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року клопотання прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно - задоволено.

Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000237 від 16 листопада 2024 року, виявлене 15 листопада 2024 року в період часу з 12 години 55 хвилин по 14 годину 30 хвилин в ході огляду місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0030, яка розташована в адміністративних межах с. Копилів Бучанського району Київської області, а саме: бульдозер «KOMATSU D61PX-12» серійний номер НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є приватне підприємство «ГОЛЬФСТРІМ-1», заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000237 від 16 листопада 2024 року, виявлене 15 листопада 2024 року в період часу з 12 години 55 хвилин по 14 годину 30 хвилин в ході огляду місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0030, яка розташована в адміністративних межах с. Копилів Бучанського району Київської області, а саме: екскаватор «CASE СХ210В» серійний номер НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є приватне підприємство «ГОЛЬФСТРІМ-1», заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000237 від 16 листопада 2024 року, виявлене 15 листопада 2024 року в період часу з 14 години 35 хвилин по 15 годину 25 хвилин в ході огляду місця події ділянки території, яка розташована на 43 км + 850 м автодороги «М06 Київ-Чоп» в напрямку руху до м. Києва в межах с. Калинівка Бучанського району Київської області, а саме: самоскид «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_7 , користувачем - TOB «Технік Парк», заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена апелянтом лише в частині накладення арешту на майно, а саме: самоскид «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_7 , тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише в частині задоволення клопотання про арешт вказаного автомобіля.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, виявлене 15 листопада 2024 року у період часу з 14 години 35 хвилин по 15 годину 25 хвилин в ході огляду місця події ділянки території, яка розташована на 43 км + 850 м автодороги «М06 Київ-Чоп» в напрямку руху до м. Києва у межах с. Калинівка Бучанського району Київської області, а саме: самоскид «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_7 , користувачем - TOB «Технік Парк», із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вказане майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або може містити відомості щодо даного кримінального правопорушення та може бути використане для встановлення подій чи обставин кримінального правопорушення, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речового доказу до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування у даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Аргументи адвоката, що незаконний видобуток корисних копалин здійснюється спецтехнікою типу екскаватора або бульдозера, що і може бути знаряддям злочину, а самоскид «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , здійснював перевезення/транспортування вантажу відповідно до договору №241411 про надання послуг спецтехніки від 14 листопада 2024 року, укладеного між ТОВ «Технік Парк» та ПП «Гольфстрім-1», який наявний у матеріалах справи та доданий прокурором до клопотання про накладення арешту на майно, та жодним чином не був задіяний у процесі видобування корисних копалин, а тому не може вважатися знаряддям злочину; з клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів не вбачається підстав накладення арешту на транспортний засіб «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , не було вказано які саме експертизи чи слідчі дії мають бути проведені у подальшому; клопотання прокурора про накладення арешту на майно було подано без додержання пунктів 1, 3 частини другої статті 171 КПК України, а саме не вказано мету та обґрунтування накладення арешту, а також не надано документів, які підтверджують право власності на «MAN TGS», державний номерний знак НОМЕР_3 , не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучений транспортний засіб відповідає ознакам речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

При цьому, з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді в частині, що оскаржується, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4