КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/7379/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року щодо продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною третьою статті 212, частиною п`ятою статті 27, статтею 219, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 209, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 212 КК України, у кримінальному провадженні №0000862 від 07 жовтня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 29 грудня 2024 року.

Визначено ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 35 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 105 980 000 гривень, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Роз`яснено, що сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент до закінчення строку дії ухвали внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок суду та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Отримувач ТУ ДСАУ в м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Києва.

р/р UA1012089.

У разі внесення застави, зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати строком до 29 грудня 2024 року наступні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України:

- не відлучатись Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні, коло яких повинен визначити прокурор та довести до відома підозрюваного;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали визначено до 29 грудня 2024 року.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах, визначених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 182 КПК України, або застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання з покладенням на нього процесуальних обов`язків.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що повідомлена підозра ОСОБА_7 є необґрунтовано та в діях підозрюваного відсутній склад злочинів, передбачених частиною третьою статті 212, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 212, частиною п`ятою статті 27, статтею 219, частиною третьою статті 255 КК України, оскільки відсутні підстави вести мову про умисне ухилення посадових осіб ТОВ «Краснолиманська» від сплати податків з огляду на те, що розмір податкового зобов`язання товариства не визначено органом податкового контролю; зі змісту підозр ОСОБА_7 та ОСОБА_11 взагалі не зрозуміло, що доводить слідчий, фактично наводячи обставини нереєстрації та відсутності скарг від імені ОСОБА_7 , обґрунтовуючи це нормами ПК, які регулюють порядок зупинення реєстрації податкових накладних; заявлену слідчим станом на 30 вересня 2023 року суму заборгованості у розмірі 2 166 702 584,36 грн ОСОБА_7 , як керівник ТОВ «Красноліманська», не визнає, зважаючи на те, що вказана заборгованість вочевидь утворилася ще приблизно у 2014 році, задовго до придбання ТОВ «Красноліманська», має ознаки безнадійної та відповідно у ТОВ «Красноліманська» відсутній обов`язок щодо її погашення; у матеріалах клопотання відсутні відомості про те, коли, ким і яким чином підозрюваний залучений саме до участі у злочинній організації (а не до керування суб`єктом господарювання), кому він підпорядковувався і яким чином, відомості про те, що він усвідомлював факт існування цієї організації, натомість обвинуваченням представлена лише некоректна та загальна інформація про те, що діяв за попередньою змовою з іншими членами злочинної організації без надання жодного підтвердження цих фактів.

Вказує, що процесуальні перспективи визнання ряду доказів, зібраних ГСУ ДБР, вже на даному етапі справи розцінюються стороною захисту, як вкрай низькі.

Посилається на те, що у судовому засіданні стороною обвинувачення не було наведено доводів, не вказано у клопотанні і не надано відповідних матеріалів щодо наявності підстав уважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Зауважує, що в умовах запровадженого воєнного стану значно посилені заходи безпеки, запроваджена комендантська година і перевірки на блокпостах, а тому, на переконання сторони захисту, будь-яке намагання сховатись або втекти на кордон, є мінімальним з точки зору реальності.

Звертає увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, оскільки все життя проживав та працював у місті Покровську Донецької області, у зв`язку з погіршенням воєнної ситуації у м. Покровську його родина (дружина, двоє дітей, один з яких є неповнолітнім, батьки похилого віку) постійно проживають у АДРЕСА_2 ; старший син навчається в КПІ ім. І. Сікорського на 2 курсі на очній формі навчання на платній основі, строк навчання встановлений до 2027 року, вартість одного року навчання становить біля 53 000 грн; молодший син навчається у Гімназії №48 м. Києва.

Зазначає, що наявність ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, спростовується тим, що сама сторона захисту та ТОВ «Краснолиманська», керівником якого є ОСОБА_7 , намагаються з`ясувати обставини справи. ініціювали проведення позапланової податкової перевірки.

У зв`язку з критичною воєнною ситуацією на фронті у м. Покровську, де фактично знаходились ТОВ «Краснолиманське» та ДП «ВК «Краснолиманська», оголошеною ще у вересні 2024 року обов`язковою евакуацією, забороною виїзду до м. Покровська об`єктивно відсутні будь-які ризики як впливу на можливих свідків, так і ризики знищити будь-які документи.

Щодо наявності ризику, визначеного пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, захисник уважає, що слідчий безпідставно обґрунтовує можливостями підозрюваного ОСОБА_7 перешкоджати розслідуванню внаслідок спотворення інформації, оскільки у володінні має телевізійний канал та інтернет видання.

Вказує, що у підозрюваного наразі у зв`язку з бойовими діями навіть речі побуту залишились у м. Покровську, а транспортний засіб з причепом вже арештовані у даному кримінальному провадженні, що виключає можливість їх відчуження.

Зауважує, що слідчий дуже перебільшує як фінансові можливості підозрюваного ОСОБА_7 , так і його ділові знайомства у м. Києві, враховуючи, що підозрюваний все життя провів у м. Покровську Донецької області, навряд чи має знайомства зі службовими особами Міненерго, працівниками ГСУ ДБР, Печерського районного суду м. Києва тощо.

Уважає, що визначена судом сума застави у розмірі 105 980 000 грн, вочевидь, є неспіврозмірною з майновим станом підозрюваного та його родини, а слідчий суддя не надав жодної правової оцінки доводам сторони захисту, що підозрюваний потенційно має наступні фінансові зобов`язання та обмеження: утримання двох дітей (студента та школяра); повинен допомагати батькам дружини, які є особами похилого віку, отримують мінімальну пенсію та є внутрішніми переселенцями; витрати на оренду квартири у м. Києві, втрата власного житла у м. Покровську, побутових речей. одягу тощо; постійні витрати на лікування за призначенням лікаря; відсутність доходу (заробітної плати); наявне рухоме майно (автомобіль та причеп арештовані у даному кримінальному провадженні); згідно довідки про доходи за рік, що передував утриманню у слідчому ізоляторі, заробітна плата за рік (травень 2023 року - травень 2024 року) становить 2 098 151,09 грн; дружина не спроможна працювати у зв`язку з необхідністю забезпечення безпеки неповнолітнього сина через переїзд до незнайомого міста та постійні повітряні тривоги.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначає, що будь-яких доказів того, що підозрюваний ОСОБА_7 має якісь надзвичайні статки, у матеріалах провадження не міститься, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Вказує на незадовільний стан здоров`я підозрюваного, зокрема наявність у останнього встановленої інвалідності 3 групи, призначення йому великої кількості медичних препаратів, які він приймає на постійній основі, заборони обмежень щодо місцеперебування у запилених приміщеннях.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000862, в якому 17 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною третьою статті 212, частиною п`ятою статті 27, статтею 219, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 209, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 212 КК України.

27 червня 2024 року та 13 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною третьою статті 212, частиною п`ятою статті 27, статтею 219, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 209, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 212 КК України.

18 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 липня 2024 року зазначену ухвалу залишено без змін.

У подальшому цей строк було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою слідчого судді від 06 вересня 2024 року до 02 листопада 2024 року з визначенням застави у розмірі 40 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 121 120 000 гривень, а також покладенням обов`язків у разі її внесення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2024 року строк досудового розслідування продовжено до дев`яти місяців, тобто до 17 лютого 2025 року.

30 жовтня 2024 року старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні №0000862 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 29 грудня 2024 року.

Визначено ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 35 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 105 980 000 гривень, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Роз`яснено, що сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент до закінчення строку дії ухвали внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок суду та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Отримувач ТУ ДСАУ в м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Києва.

р/р UA1012089.

У разі внесення застави, зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати строком до 29 грудня 2024 року наступні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України:

- не відлучатись Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні, коло яких повинен визначити прокурор та довести до відома підозрюваного;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали визначено до 29 грудня 2024 року.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням встановлення обґрунтованості підозри, суспільної небезпечності інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, продовження існування ризиків відносно ОСОБА_7 , які на даний час не змінилися, є реальними та достатніми для продовження останньому аналогічного запобіжного заходу.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, здобутих у ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучені до клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, в тому числі його сімейний та майновий стан, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, характер та конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, враховуючи стадію досудового розслідування, вважав за необхідне зменшити розмір застави, яка визначена попередньою ухвалою слідчого судді від 06 вересня 2024 року, з 40 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 000 грн, до 35 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 105 980 000 грн, оскільки внесення застави у зазначеному розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене та беручи до уваги санкції інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу суду посилання захисника на те, що сума застави у розмірі 105 980 000 грн, вочевидь, є неспіврозмірною з майновим станом підозрюваного та його родини.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною третьою статті 212, частиною п`ятою статті 27, статтею 219, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 209, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 212 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, що відсутні підстави вести мову про умисне ухилення посадових осіб ТОВ «Краснолиманська» від сплати податків з огляду на те, що розмір податкового зобов`язання товариства не визначено органом податкового контролю; зі змісту підозр ОСОБА_7 та ОСОБА_11 взагалі не зрозуміло, що доводить слідчий, фактично наводячи обставини нереєстрації та відсутності скарг від імені ОСОБА_7 , обґрунтовуючи це нормами ПК, які регулюють порядок зупинення реєстрації податкових накладних; заявлену слідчим станом на 30 вересня 2023 року суму заборгованості у розмірі 2 166 702 584,36 грн ОСОБА_7 , як керівник ТОВ «Красноліманська», не визнає, зважаючи на те, що вказана заборгованість вочевидь утворилася ще приблизно у 2014 році, задовго до придбання ТОВ «Красноліманська», має ознаки безнадійної та відповідно у ТОВ «Красноліманська» відсутній обов`язок щодо її погашення; у матеріалах клопотання відсутні відомості про те, коли, ким і яким чином підозрюваний залучений саме до участі у злочинній організації (а не до керування суб`єктом господарювання), кому він підпорядковувався і яким чином, відомості про те, що він усвідомлював факт існування цієї організації, натомість обвинуваченням представлена лише некоректна та загальна інформація про те, що діяв за попередньою змовою з іншими членами злочинної організації без надання жодного підтвердження цих фактів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання скаржника на те, що процесуальні перспективи визнання ряду доказів, зібраних ГСУ ДБР, вже на даному етапі справи розцінюються стороною захисту, як вкрай низькі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки досудове слідство, в якому здійснюється розслідування злочинів, триває, а ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду під час судового розгляду обвинувального акту.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, оскільки все життя проживав та працював у місті Покровську Донецької області, у зв`язку з погіршенням воєнної ситуації у м. Покровську його родина (дружина, двоє дітей, один з яких є неповнолітнім, батьки похилого віку) постійно проживають у АДРЕСА_2 ; старший син навчається в КПІ ім. І. Сікорського на 2 курсі на очній формі навчання на платній основі, строк навчання встановлений до 2027 року, вартість одного року навчання становить біля 53 000 грн; молодший син навчається у Гімназії №48 м. Києва, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4