справа № 563/321/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в м.Корці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Морозівка Рівненського району Рівненської області, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючиого, раніше не судимого, -

встановив:

ОСОБА_6 з 13 травня 1999 року перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, вирішив ухилитись від призову на військову службу під час мобілізації.

Військовозобов`язаному солдату ОСОБА_6 , 05.01.2024, згідно Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу» після проходження медичної комісії, щодо визначення ступеня придатності до військової служби, згідно якої він був визнаний придатним для відправки на військову службу під час мобілізації, вручено бойову повістку на призов, відповідно до якої він мав з`явитися о 09 год. 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, повістку про виклик на військову службу ОСОБА_6 отримав, підписав та був зобов`язаний з`явитись для проходження військової служби на визначене у повістці число до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для відправлення до військової частини, однак зобов`язання не виконав та став ухилятись від проходження служби.

Будучи заздалегідь попереджений про кримінальну відповідальність та достовірно знаючи, про проведення призову під час загальної мобілізації, маючи на меті злочинний умисел направлений на ухилення від призову на мобілізацію під час воєнного стану, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 15 Закону України «Про оборону», ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022, не маючи на те поважних причин та правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, керуючись небажанням проходити військову службу в рядах Збройних Сил України, військовозобов`язаний ОСОБА_6 06.01.2024 та в подальшому до зазначеного РТЦК та СП не прибув, для здійснення відправки на військову службу, чим умисно ухилився від призову за мобілізацією.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, а саме: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.336 КК України, підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, які надані прокурором та здобуті в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні, а саме:

- витягом ЄРДР № 0000018, згідно якого 16.01.2024 року надійшла заява п" ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що ОСОБА_6 не з"явився за врученою бойовою повісткою для відправки на військову службу (а.п.1);

- обліковою карткою ОСОБА_6 , згідно якої ОСОБА_6 визнаний придатним до військової служби (а.п.09-11);

- розпискою повістки на призов, згідно якої ОСОБА_6 особисто було вручено повістку на призов на 09 год. 00 хв. 06 січня 2024 року (а.п.13);

- поіменним списком від 05 січня 2024 року за №01-5/114, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_4 було призвано ОСОБА_6 до військової частини « НОМЕР_1 », але ОСОБА_6 не з"явився, про що свідчить відповідний запис (а.п.30);

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 210/24 від 09.08.2024 року у ОСОБА_6 виявлено ознки легкої розумової відсталості з емоційно-вольовими порушеннями гальмівного кола.

На момент вчинення 06.01.2024 суспільно-небезпечного діяння внаслідок наявного психічного розладу він не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру.

Захисник ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_5 просили врахувати результати експертизи та застосувати до обвинуваченого примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

За таких обставин, суд за сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, як окремо так і у їх взаємозв`язку, вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Згідно ч.3 ст. 19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом…

Частиною 2 ст. 94 КК України передбачено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 515 КПК України у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру. Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.

На підставі викладеного, ст.ст.3, 28 Конституції України,ст.ст.19, 93, 94 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосуванню судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» за №7 від 03.06.2005 року, керуючись п.2 ч.1 ст.392, п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.395, ст.ст.503, 512, 513 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Морозівка Рівненського району Рівненської області, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, примусовий захід медичного характеру, передбачений п.1 ч.1 ст.94 КК України, у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Виконання примусового заходу медичного характеру, передбаченого п.1 ч.1 ст.94 КК України, у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_6 проводити за місцем проживання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області.

Суддя