Номер провадження: 11-кп/813/2269/24
Справа № 523/7647/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 26.02.2024 у к/п №0001480 від 26.03.2015 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.03.2023 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, із конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України №838-VIII від 26.11.2015) зараховано ОСОБА_8 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою період часу з 25.03.2015 по 17.01.2019 з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 25.03.2015, з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України №838-VIII від 26.11.2015)

Визначено вважати ОСОБА_8 таким, що відбув в межах к/п за №0001480 від 26.03.2015 основне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 30.03.2023 (Справа №523/4409/23; прова. №1-кп/523/1106/23), яким ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 185 України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки - виконувати самостійно.

Задоволені уточнені позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , завдану матеріальну шкоду у розмірі 3452,40 грн., моральну шкоду у сумі 6 667 грн..

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, 25.03.2015 приблизно о 23 год., ОСОБА_8 за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_10 , відносно якого ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 14.09.2023 кримінальне провадження закрите за строками давності, та ОСОБА_11 , відносно якого ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 18.01.2024 матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в районі будинку №19, розташованому по вул. Островського у м. Одесі, діючи навмисно з корисливих мотивів з метою заволодіння чужим майном шляхом вчинення розбійного нападу, не розподіляючи між собою ролей, побачивши раніше незнайому їм ОСОБА_9 , підійшли до останньої, та застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилося у неодноразовому нанесенні ударів ногами в область голови ОСОБА_9 , скориставшись безпорадним станом потерпілої, відкрито заволоділи грошовими коштами у сумі 300 грн. та золотою сережкою у виді вітки з шістьма пелюстками з камінням зеленого кольору вагою 3 гр. вартістю 8500 грн., належних потерпілій, спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які мають незначні скороминущі наслідки тривалістю більше 6 днів та не більше трьох тижнів та за критеріями п.п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного виявлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 8900 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 вказує на те, що судом було допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону оскільки викладаючи формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_8 , суд фактично зазначив про вчинення злочину також іншою особою, а саме ОСОБА_11 , який перебуває у розшуку, що є порушенням його прав, порушує усталену практику ВС та суперечить принципу презумпції невинуватості, оскільки суд визнав його винуватим у скоєнні злочину без проведення стосовно нього судового розгляду у встановленому законом порядку.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_7 просить змінити вирок суду від 26.02.2024, в частині формулювання обвинувачення та виключити з мотивувальної частини вироку посилання прізвище « ОСОБА_11 » та замінити його словами «особа, відносно якої ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 18.01.2024 матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку із її розшуком».

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 у повному обсязі та просила її задовольнити, натомість захисник ОСОБА_13 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, просила здійснити апеляційний розгляд справи в режимі відеоконференції, водночас з технічних причин не вийшла на відеоконференц зв`язок. Інші учасники провадження також до апеляційного суду не з`явилися, від обвинуваченого ОСОБА_8 клопотань про забезпечення його участі в суді апеляційної інстанції не надходило. Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_7 не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_8 та з метою дотримання розумних строків апеляційного розгляду провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за такою явкою. Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вказаного вироку свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає не в повному обсязі з огляду на такі обставини.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 187 КК України як напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

В той же час, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора з приводу того, що судом 1-ої інстанції було допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з огляду на такі обставини.

Так, як вбачається із формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_8 , суд фактично зазначив про вчинення злочину також іншими особами, зокрема з ОСОБА_11 .

Приписами ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до частини п`ятої зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

До того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою (рішення ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібемон проти Франції»).

Презумпція невинуватості буде порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону. Чи порушує твердження посадової особи про винність обвинуваченого принцип презумпції невинуватості, має бути з`ясовано в контексті тих фактичних обставин, у яких цей висновок було зроблено (рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України»).

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

В той же час, ухвалами Суворовського райсуду м. Одеси від 18.01.2024 із об`єднаних кримінальних проваджень були виділені у окреме провадження матеріали за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та він був оголошений у розшук у зв`язку із неявкою до суду.

Відтак, викладені таким чином фактичні обставини кримінального правопорушення вочевидь зачіпають права та законні інтереси ОСОБА_11 та одночасно, порушують закладені в Конституції України та КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини і забезпечення права на захист.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

За приписами п. 4) ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна прокурора ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні, з підстав наведених у мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407-409, 411, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовсьокої окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2024, яким ОСОБА_8 визнаний винуватиму вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України змінити, в частині формулювання обвинувачення.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на прізвище « ОСОБА_11 » та замінити його словами «особа, відносно якої ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 18.01.2024 матеріали виділені в окреме провадження, у зв`язку із її розшуком».

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня отримання ним її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4