Справа № 204/3266/25
Провадження № 1-кс/204/773/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вічуга Івановської області РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_7 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 02.02.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України. В ході досудового розслідування повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , про те, що він підозрюється у вчиненні терористичного акту, тобто вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України. Короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з якими подається клопотання: У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого досудовим розслідуванням часу представниками спеціальної служби іноземної держави - Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України. Так, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу представники спеціальних служб Російської Федерації створили обліковий запис з нікнеймом « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_9 ), за допомогою якого залучають громадян України до вказаної вище протиправної діяльності. Так, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 18 год. 38 хв. 02.02.2025, представники спеціальних служб Російської Федерації з використанням облікового запису з нікнеймом «ОСОБА_9» ( ОСОБА_9 ) звернулися до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та запропонували вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що останні дали добровільну згоду. У свою чергу, у ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, тобто вибуху, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення. На виконання свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 18 год. 38 хв. 02.02.2025, за невстановлених обставин отримали (набули) саморобний пристрій вибухової дії, а також мобільний телефон марки «Redmi 10 2022», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , з сім-карткою з абонентським номером телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 . У подальшому, вказаний саморобний пристрій вибухової дії та мобільний телефон, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 18 год. 38 хв. 02.02.2025, забрали ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яких невстановлені в ході досудового розслідування представники спеціальних служб Російської Федерації залучили до здійснення вказаної протиправної діяльності. У подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 прибули до ділянки місцевості перед будівлею ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 , та розмістили саморобний пристрій вибухової дії і вищевказаний мобільний телефон (для здійснення фіксації вибуху) у безпосередній близькості до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після чого, о 18 год. 38 хв. 02.02.2025 відбувся вибух вказаного саморобного пристрою вибухової дії, внаслідок чого військовослужбовець вищевказаного ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримав тілесні ушкодження. Таким чином, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, тобто вибуху, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, 02.02.2025, перебуваючи у безпосередній близькості до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 , розмістили саморобний пристрій вибухової дії. Після розміщення вказаного саморобного пристрою вибухової дії, відбувся вибух. Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, тобто вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя, настання інших тяжких наслідків, якщо такі дії були вчинені з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 258 КК України. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, а саме у вчиненні терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, тобто вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя, настання інших тяжких наслідків, якщо такі дії були вчинені з метою порушення громадської безпеки, залякування населення. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 , підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 від 04.02.2025, за результатом проведення якого вилучено особистий мобільний телефон ОСОБА_5 , з використанням якого останній здійснював спілкування з ОСОБА_8 та отримував вказівки від представників спеціальних служб Російської Федерації, необхідні для вчинення терористичного акту; протоколом огляду місця події від 02.05.2025; висновком експерта № 64 від 24.02.2025 за результатами проведення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; протоколом від 12.03.2025, складеним за результатом огляду експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів № 64 від 24.02.2025; протоколом допиту як підозрюваного ОСОБА_5 від 21.03.2025, під час якого останній надав відомості щодо вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та визнав свою вину у вчиненні зазначеного злочину; протоколом слідчого експерименту від 21.03.2025 за участю підозрюваного ОСОБА_5 , у ході якого останній надав детальну інформацію, з відтворенням на місцевості, щодо встановлення ним саморобного вибухового пристрою біля будівлі ІНФОРМАЦІЯ_5 ; іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

04.02.2025 ОСОБА_5 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України. Того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України. 06.02.2025 Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська громадянину України ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04.04.2025. 24.03.2025 керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону було винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців тобто до 04.05.2025 включно. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно продовжити у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тим, що до вказаної особи, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України повинен бути застосований саме такий запобіжний захід, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК. Інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. Таким чином в ході досудового розслідування встановлені наступні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Зазначений висновок ґрунтується на тому, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України, на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання останнього винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Також про наявність вказаного ризику свідчить поведінка підозрюваного, який після вчинення злочину покинув місце події та переховуючись від правоохоронних органів виїхав до Одеської області, про вчиненні дії до компетентних органів не повідомляв. Незаконно впливати на свідка та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, що фактично створить умови для здійснення впливу на свідків та інших підозрюваних, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій з метою зміни ними показів у майбутньому для уникнення кримінальної відповідальності. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може в подальшому вчиняти умисні дії, спрямовані на вчинення терористичного акту. Також, в ході досудового розслідування на теперішній час встановлюються факти причетності ОСОБА_5 до вчинення інших кримінальних правопорушень, у тому числі проти державної та громадської безпеки. Підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки своєї злочинної мети у вигляді незаконного збагачення у повній мірі та у значних обсягах останній не досяг, а факт викриття підозрюваного у вчиненні зазначеного злочину органом досудового розслідування, обурило підозрюваного.

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення (вчинення) ОСОБА_5 спроб переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, знищенню, переховуванню або спотворенню будь-яких речей чи документів, а також уникненню спроб вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Відтак в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам. Так, з урахуванням повномасштабного вторгнення збройних сил та інших формувань Російської Федерації, а також вчинення ОСОБА_5 терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу. У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тиманням під вартою.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ ІНФОРМАЦІЯ_7 перебуває кримінальне провадження № 0000175 від 2 лютого 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 258.

4 лютого 2025 року громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

6 лютого 2025 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 4 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

24 березня 2025 року постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_12 , строк досудовго розслідування у кримінальному провадженні № 0000175, продовжено до трьох місяців, тобто до 4 травня 2025 року.

У клопотанні слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; здійснювати незаконний вплив на свідків чи іншого підозрюваного; вчинити нове криімнальне правопрушення або продовжити вчитяти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність всіх зазначених ризиків було підтверджено у судовому засіданні.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_13 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця реєстрації та проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в яких він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; здійснювати незаконний вплив на свідків та іншого підозрюваного, а також продовжити вчиняти протипарвну діяльність або вчинити нове кримінальне правопрушення, та те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 4 травня 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 4 травня 2025 року.

Ухвалу направити до СВ ІНФОРМАЦІЯ_7 для виконання.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1