Провадження № 11-сс/811/12/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31 грудня 2024 року,

з участю заявника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31 грудня 2024 року ОСОБА_6 поновлено строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Львівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Львівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовлено.

На ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задоволити її скаргу від 27.12.2024 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в силу норм кримінального процесуального законодавства за заявою про вчинення кримінального правопорушення уповноважена особа зобов?язана внести відомості до ЄРДР.

Апелянт вказує, зокрема, що вона 16.07.2024 на офіційну адресу електронної пошти Офісу Генерального прокурора подала заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КК України. Вказана заява була направлена за територіальною юрисдикцією до Львівської обласної прокуратури. Проте відомості до ЄРДР до за його заявою внесені не були, у зв`язку з чим вона звернулася до слідчого судді зі скаргою.

На думку ОСОБА_6 , з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_6 щодо поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч. 2 ст. 214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається із змісту заяви про злочин, з якою ОСОБА_6 звернулася до Офісу Генерального прокурора, остання просить внести до ЄРДР відомості про вчинення працівниками ГУ НП у Львівській області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КК України.

За результатами розгляду вищевказаного повідомлення, листом прокурора другого відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 19.07.2024 №31/5/2-59098вих-24 заяву направлено за територіальною юрисдикцією до Львівської обласної прокуратури у відповідності до вимог ст. 214, ч. 4 ст. 216 КПК України, про що повідомлено заявника.

Посадовими особами Львівської обласної прокуратури заяву ОСОБА_6 направлено за територіальною юрисдикцією до ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, у відповідності до вимог ст. 214, ч. 4 ст. 216 КПК України, про що повідомлено скаржника.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що заяву ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, для належного розгляду заяви, встановлення реальності конкретної події злочину, на виконання затвердженої Генеральним прокурором України Інструкції, було правомірно направлено посадовими особами Львівської обласної прокуратури до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, за предметною юрисдикцією.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді стосовно того, що викладені в заяві ОСОБА_6 обставини підлягають перевірці слідчими органів державного бюро розслідувань. З метою належного дотримання вимог статей 214, 216 КПК України, подана заява і була скерована прокурором до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

При цьому доводи апелянта про імперативність норми, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК України є безпідставними, адже вказана норма перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, відповідно до якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, та мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У цьому випадку прокурор, встановивши, що подана заява належить до підслідності органів державного бюро розслідувань, а тому скерував звернення ОСОБА_6 за належністю. Таким чином, бездіяльність у діях керівника прокуратури та прокурора не встановлена.

За наведеного, на переконання колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника прокуратури та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.

Окрім того, колегія суддів роз`яснює заявнику його право оскаржити, у випадку невнесення уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою, до уповноваженого слідчого судді.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для її скасування, колегією суддів не встановлено, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31 грудня 2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність прокурорів Львівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: