Справа № 191/585/25
Провадження № 1-в/191/151/25
У Х В А Л А

іменем України

26 лютого 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Від представника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали, направлені Державною установою «Синельниківська виправна колонія (№94)», приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії №94 за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023 року, який вироком Дніпровського апеляційного суду від 26.04.2023 року змінений в частині призначеного покарання, а саме призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково до призначеного покарання приєднана невідбута частина покарання за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2021 року та остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання з 27.05.2023 року, кінець - 19.08.2023 року.

Так, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 20.07.2021 року.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2021 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 12.07.2019 року, вартість майна, яким незаконно заволодів ОСОБА_4 склала 11680,43 грн.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921грн., а 50% від його розміру становить 960,50 грн.

Таким чином, за змістом положень Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст. 185 КК України, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190 КК України становив 1921грн. (960,50х2).

Враховуючи, що вартість майна, яким незаконно заволодів ОСОБА_4 становить 11680,43грн., кримінальна караність його діянь не усунена.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання розрахований з 19.08.2021 року. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 26.04.2023 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023 року скасований в частині призначеного покарання, призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково до призначеного покарання приєднана невідбута частина покарання за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2021 року та остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 26.04.2023 року.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023 року та вироку Дніпровського апеляційного суду від 26.04.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 19.08.2021 року, вартість майна, яким незаконно заволодів ОСОБА_4 склала 5335,20 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270грн., а 50% від його розміру становить 1135 грн.

Таким чином, за змістом положень Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст. 185 КК України, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190 КК України становив 2270грн. (1135 грн. х 2).

Враховуючи, що вартість майна, яким незаконно заволодів ОСОБА_4 становить 5335,20грн., кримінальна караність його діянь не усунена.

Беручи до уваги викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», засудженому, прокурору Синельниківської окружної прокуратури для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення.

Суддя ОСОБА_1