05.02.2025 Єдиний унікальний номер 205/1628/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000020 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петропавловська Сєвєро-Казахської області Республіки Казахстан, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, офіційно не працюючого, має малолітню дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має,

який обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 згідно заочного рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2017 року у справі №205/7906/16-ц зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.10.2016 року по 08.07.2017 року, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а починаючи з 09.07.2017 року - не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Проте, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про аліментні зобов`язання та попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра про необхідність виконання аліментних зобов`язань за заочним рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2017 року, у період часу з 01.03.2023 року по 01.12.2024 року почав злісно ухилятись від сплати аліментів, достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, тривалий час не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів.

З березня 2023 року ОСОБА_1 жодних виплат по аліментам на утримання неповнолітнього сина не здійснював, в Дніпровський міський центр зайнятості не звертався та заходів до працевлаштування не приймав, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мав, на попереджувальні листи Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра погасити заборгованість і сплачувати аліменти, не реагував, тим самим почав злісно ухилятись від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 , на утримання сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого утворив заборгованість по сплаті аліментів за період з березня 2023 року по грудень 2024 року в сумі 106 179 грн. 30 коп., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Так, згідно довідки - розрахунок Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра в ОСОБА_1 утворилась заборгованість:

- в період з березня 2023 року по грудень 2023 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 48 263 грн. 30 коп.;

- в період з січня 2024 року по грудень 2024 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 57 916 грн. 00 коп..

Станом на 01.01.2025 року, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 складає 106 179 грн. 30 коп.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_1 , які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_1 , складена в присутності його захисника ОСОБА_6, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмова заява потерпілої ОСОБА_3 про розгляд обвинувального акта у її відсутність.

За результатами дослідження змісту заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: 1) повне визнання обвинуваченим своєї вини; 2) щире каяття обвинуваченим у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, судимості не має, розлучений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Згідно із ч. 2 ст. 59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_1 , протягом строку пробаційного нагляду, виконувати такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання рахувати з дня постановки ОСОБА_1 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_4