Номер провадження: 11-кп/813/561/25
Справа № 514/878/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Тарутинського районного суду Одеської області від 05.03.2024року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючогоза адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

24.03.2008 року вироком Тарутинського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

19.09.2013 року вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років;

12.06.2014 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 393 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 1 (один) місяць;

19.08.2019 року вирком Арцизького районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 259 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, судимість за якими в законному порядку не знята та не погашена,,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, в рамках кримінального провадження № №0000265 від 27.04.2023 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 05.03.2024 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі..

Також даним вироком вирішено питання речових доказів т, судових витрат та заходів забезпечення.

Згідно оскаржуваного вироку:

27.04.2023 приблизно о 13:00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що в домоволодінні нікого не має, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, підійшов до хвіртки воріт, яка була зачинена на запірний пристрій у вигляді проволоки, та за допомогою фізичної сили, обома руками зірвав замикаючий пристрій, відкрив хвіртку, через яку незаконно проник на огороджене подвір`я вищезазначеного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний умисел, знаходячись на території зазначеного домоволодіння, підійшов до вхідних дверей будинку, які на той момент не були зачинені на запираючий пристрій, відкрив двері та незаконно проник у житлову частину будинку.

Знаходячись в приміщенні будинку, ОСОБА_8 пройшов до приміщення кухні, де визначився з майном, яким можливо заволодіти, звідки повторно, таємно викрав ніж «Columbia», в тканинному ножнику чорного кольору, вартістю 760 гривень, ніж «Акула», в тканинному ножнику чорного кольору, вартістю 535 гривень, електронний портативний зарядний пристрій «МАХСО МR 8000C» на 8000 мА, в чохлі коричневого кольору, вартістю 385 гривень, флакон парфумів «VERSACE», вартістю 1 800 гривень. Після чого, без перерви у часі, ОСОБА_8 пройшов до приміщення спальні будинку, звідки таємно викрав електронний портативний зарядний пристрій «Model» N PLM01ZM, на 10000 мА, в чохлі салатового кольору, вартістю 690 гривень, електронний портативний зарядний пристрій, «Model» N PLM10ZM, на 5000 мА, вартістю 600 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 покинув місце події, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 4 770 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікацію дій зазначає, що вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що призначене покарання є занадто суворим для обвинуваченого, з урахуванням його стану здоров`я, який постійно погіршується, а сам обвинувачений потребує постійного стороннього медичного нагляду.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання за станом здоров`я.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду:

обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 частково підтримала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 та просили вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України;

прокурор в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Згідно з положеннями ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини справи, повністю визнав свою провину в пред`явленому обвинуваченні, не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення злочину, доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з чим апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого за встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку обставин.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного злочину ОСОБА_8 не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги захисника стосовно законності та обґрунтованості вироку в частині призначеного покарання, зокрема щодо можливості звільнення обвинуваченого від призначення покарання у зв`язку із станом його здоров`я, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.84 КК України, Особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а також відношення потерпілого ОСОБА_10 , який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 немає, відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди у повному обсязі.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 , будучи неодноразово засудженим за вчинення злочинів та будучи безпосередньо обізнаним про настання кримінального покарання за вчинені злочини, неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, відповідних висновків для себе не зробив, в період, коли судимість не була погашена та не знята в встановленому законом порядку, знов вчинив умисний корисливий злочин, який відносяться до категорії тяжкого злочину, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та його стійкої позиції на вчинення правопорушень.

Таким чином, вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 дії ст.75 КК України.

Що стосується вимог апеляційної скарги про звільнення обвинуваченого від покарання у зв`язку із станом здоров`я, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Так, зі змісту ст.84 КК України, яка регламентує можливість звільнення від покарання у зв`язку із станом здоров`я вбачається, що факт захворювання обвинуваченого/засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Міністерство Юстиції України разом з Міністерством охорони здоров`я України спільним наказом № 1348/5/572 від 15.08.2014 року затвердили перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

До переліку захворювань входять такі хвороби: туберкульоз, ВІЛ/СНІД, лепра, новоутворення (пухлини), хвороби ендокринної системи (наприклад, діабет у своїх «крайніх» формах), психічні розлади, хвороби нервової системи та органів чуття, хвороби органів кровообігу, хвороби органів дихання, хвороби органів травлення (Цирози печінки різної етіології у стадії декомпенсації. Печінкова недостатність ІІІ, ІV стадій. Порушення всмоктування в кишечнику в стадії кахексії за наявності білкової недостатності), хвороби нирок з хронічною нирковою недостатністю в термінальній стадії, хвороби кістково-м`язової системи та сполучної тканини, хвороби обміну, анатомічні дефекти внаслідок захворювання чи травми в період останнього строку відбування покарання (висока ампутація верхніх або нижніх кінцівок, ін.), променева хвороба.

Відповідно до розділу VI «Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 № 1348/5/572 медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

Відповідно до роз`яснень, наданих у ППВСУ № 8 від 28.09.1973 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

З наведеного можна зробити висновок, що для звільнення від покарання або від подальшого його відбування є необхідним наявність двох критеріїв: медичного та юридичного.

Медичний критерій передбачає наявність в особи тяжкої хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання. Порядком організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі передбачено, що медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в установі відбування покарань, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 02.04.2024 року було задоволено клопотання клопотання адвоката ОСОБА_9 , надано дозвіл на проведення медичного обстеження засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язано філію Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» в Одеській області проведення медичного обстеження засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в закладі охорони здоров`я.

Зобов`язано начальника Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити проведення повного медичного обстеження засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

Так, за результатами виконання ухвали суду першої інстанції, Ізмаїльською міською медичною частиною №22, 12.02.2025 року надано медичну довідку, в якій відсутні висновки щодо неможливості відбування покарання обвинуваченим.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку із станом здоров`я.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому та його захиснику, що сторона захисту не позбавлена можливості звертатись в порядку ст.ст.537 539 КПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.. 376, 404, 405, 406, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Тарутинського районного суду Одеської області від 05.03.2024року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4