Справа № 711/2493/24
Номер провадження 1-кп/711/175/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 08.06.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, учасника бойових дій, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 21.12.2022 № 618 о/с призначений на посаду інспектора сектору превентивної комунікації відділу превенції Краматорського районного управління поліції обвинувачується в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Так 09.05.2023 року близько 23 години 01 хвилини екіпаж патрульної поліції УПП в Черкаській області ДПП НПУ, в складі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, перебуваючи у форменому одязі із знаками розрізнення з вогнепальною зброєю, виконуючи свої службові обов`язки по охороні публічного порядку та нагляду за безпекою дорожнього руху, патрулювали територію міста Черкаси Черкаської області та рухаючись у службовому автомобілі по вул. Надпільна, яка має односторонній рух, помітили автомобіль «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_1 , який рухався в порушення вимог Правил дорожнього руху України, їм на зустріч.

Після зупинки вказаного автомобіля поблизу буд. 605, по вул. Надпільна, встановлено, що автомобілем керував ОСОБА_7 , котрий на законні вимоги поліцейських, в супереч п. 2.4 а) ПДР України відмовлявся пред`являти поліцейським для перевірки документи, зокрема посвідчення на право керування транспортним засобом, запевняючи, що автомобілем керувала його дружина, крім того, ОСОБА_7 , перебував з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння.

В подальшому, ОСОБА_7 , розуміючи можливі наслідки складання відносно нього адміністративних матеріалів, з метою уникнення відповідальності, діючи умисно, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівники поліції, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 23 год. 07 хв. почав тікати з місця вчинення правопорушень.

З метою затримання правопорушника, керуючись ст. ст. 42, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», його почав переслідувати поліцейський ОСОБА_10 , пробігши певну відстань ОСОБА_7 впав у дворі будинку АДРЕСА_3 . Наздогнавши останнього ОСОБА_10 намагався застосувати до ОСОБА_7 захід примусу - фізичний вплив. В цей час ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, правою рукою наніс один удар в обличчя ОСОБА_12 та скориставшись ситуацією продовжив втечу, однак в подальшому все ж таки був затриманий поліцейськими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Своїми діями ОСОБА_7 , а саме - нанісши удар правою рукою в обличчя поліцейському ОСОБА_10 , спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, крововиливами (гематомами) обличчя, які відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, не визнав та суду пояснив, що в м. Черкаси проживає його донька з 2022 року. 09.05.2023 він приїхав на власному автомобілі в м. Черкаси, щоб провідати доньку. Оскільки він не знав міста, тому він їхав за допомогою навігатора. Однак по АДРЕСА_4 його було зупинено та застосовано до нього превентивні заходи, згідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Він був за кермом, і рухався по навігатору. В автомобілі окрім нього була його жінка та донька. На вимогу патрульного автомобіля працівників поліції, він зупинив свій автомобіль та вийшов із нього. На вимогу працівника поліції від пред`явив свої документи, технічний паспорт на автомобіль, також він йому показав своє службове посвідчення.

Потім поліцейський попросив показати йому посвідчення водія, проте ця вимоги була незаконною, оскільки в порушення ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський не показав своє службове посвідчення, не назвав своє ПІП та спеціальне звання та жетон. Поліцейським також не було йому повідомлено причину зупинки його транспортного засобу, що також є порушенням закону. У зв`язку із цим, він вважає, що взагалі не був зобов`язаним надавати документи на вимогу цих поліцейських. Він сказав їм що його жінка надасть всі необхідні документи, а сам відійшов осторонь, щоб зателефонувати своєму керівництву. Потім він знову підійшов до них, а через деякий час знову відійшов від них на декілька кроків, але почув голосний крик «стій», і він несвідомо побіг він місця зупинки транспортного засобу. Побіг від поліцейських він через відчуття внутрішньої тривоги, коли почув крики «стій», яке з`явилось через втрату житла, службу на блокпостах, а також через те, що на днях, на окупованій території загинула його мати від прильоту снаряду. Коли він побіг, він пробіг деяку дистанцію та впав, потім він зрозумів, що немає сенсу тікати. Він підвівся, почав витирати руки, коли почав розвертатися, почув що до нього хтось підбігає. І коли він розвертався, йому в обличчя нанесли удар, від якого він аж почав втрачати рівновагу. Він не контролював себе в той момент і доторкнувся до поліцейського. Потім він побіг, і приблизно через 7 метрів до нього підбіг ОСОБА_10 та схопив його за одежу, і також підбіг ОСОБА_11 . Потім він почув від них крик лягти на землю, тому він ліг. І в цей момент хтось із них пригнув йому на спину коліном. Від різкої болі в спині, він піджав руки під себе. В цей момент він почув крики своєї доньки, яка кричала «не смійте його бити». Потім йому наділи кайданки та підвели до службового автомобіля. Після цих подій в нього були пошкодження на обличчі та порваний одяг. Його ушкодження та порваний одяг було зафіксовано на відео та фото. Потім на місце події приїхали інші поліцейські екіпажі та почали складати відносно нього матеріали. Оскільки він був в шоковому стані, то він відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Він не мав наміру ображати працівників поліції, а тим більше наносити їм фізичні ушкодження. Просив звернути увагу на те, що на відеозаписі з бодікамери ОСОБА_10 о 23 год. 44 хв. зафіксовано, як до нього підійшов старший по службі та сказав йому дзвонити на 102 та 103 та повідомити про те, що під час несення служби йому було нанесено тілесні ушкодження, що необхідно для винагороди, хоча фактично ОСОБА_10 жодного разу не скаржився на стан свого здоров`я, тим більше, що він його не бив, а тільки зачепив, коли сам отримав удар в обличчя, від якого втратив рівновагу.

На запитання прокурора обвинувачений пояснив, що коли він втрачав рівновагу від отриманого удару він руками зачепив ОСОБА_10 . Він не може сказати де саме, але це була верхня частина його тулуба.

На запитання сторони захисту обвинувачений пояснив, що після його затримання в нього було розбито обличчя в області правої скроні внаслідок отриманого ним удару в обличчя від ОСОБА_10 . Також у нього дуже сильно боліла спина, коли його повалили на землю та коліном стрибнули на спину. Через ці отримані ним тілесні ушкодження він звертався до мед закладу, але йому через те що він не хотів щоб це повпливало на колег, то він сказав що ці травми ним було отримано через те, що він впав. Він звертався до приймального відділення Третьої міської лікарні в м. Черкасах. Він не звертався до органів із будь-якими скаргами на дії поліцейських, оскільки вони ж колеги.

На запитання головуючого обвинувачений пояснив, що після крику стій, він побіг щоб подзвонити своєму керівництву та докласти про ці події. Він вважає, що потерпілий його оговорює, щоб отримати виплату та уникнути відповідальності за перевищення службових повноважень. До лікарні він звернувся 10.05.2023. В лікарні йому не проводили огляд на стан сп`яніння і сам він не просив провести йому такий огляд. На даний час є рішення, яке набрало законної сили та яким його визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, а саме за відмову у проходженні освідування на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медзакладі. Коли він спілкувався з працівниками поліції на місці зупинки в них не було видимих тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що він працює інспектором патрульної поліції УПП в Черкаській області ДПП НПУ. 09.05.2023 року рухаючись зі своїм напарником на службовому автомобілі Рено Дастер 7250 на виклик за адресою: вул. Чигиринська в м. Черкаси, вони рухались по вул. Надпільна в м. Черкаси і побачили що з вул. Добровольська назустріч їм повернув автомобіль Шкода. Після чого вони подали звуковий сигнал, щоб вказаний автомобіль зупинився. Вказаний автомобіль зупинився поблизу будинку №605 по вул. Надпільна, а саме між парковкою та будинком біля сміттєвих баків. Через декілька секунд, приблизно 2-3 секунди, із водійської сторони вийшов чоловік, як було пізніше встановлено - громадянин ОСОБА_7 , і підійшов зі сторони напарника та повідомив йому, що він є працівником поліції та що він не місцевий. На що напарник попросив ОСОБА_7 надати документи для їх перевірки, останній погодився та пішов до свого автомобіля Шкода шукати документи. Напарник підійшов до нього (потерпілого) та повідомив вказану інформацію, а саме що громадянин ОСОБА_7 представився працівником поліції, але документів на перевірку не надав, крім того в нього є запах алкоголю з порожнини рота. Вийшовши з автомобіля та почавши з ним спілкуватися, ОСОБА_7 повідомив що він надасть свідоцтво про реєстрацію, але посвідчення водія він надавати не буде, так як за кермом він не перебував, а перебувала його дружина. Вони йому повідомили, що в них є службовий реєстратор на якому зафіксовані всі події що відбулись, а саме як його зупиняли і як він виходив із водійських дверцят. Він (потерпілий) повернувся до службового автомобіля, щоб скачати відео зі службового реєстратору для пред`явлення його ОСОБА_7 , а напарник в цей час телефонував черговому щоб їм перекинули інший виклик. Він вийшов зі службового автомобіля коли скачалося відео, дружина надала їм документи, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але на місці події ОСОБА_7 вже не було. Дружина останнього повідомила, що він відійшов. На що її попросили зателефонувати чоловіку та сказати щоб він повернувся на місце зупинки ТЗ. Коли ОСОБА_7 повернувся, йому було повідомлено, про наявність відеодоказу щодо його перебування за кермом, проте останній заперечував це, наполягаючи на тому, що він за кермом не перебував, після чого розвернувся та почав тікати в напрямку будинку. Він погнався за ОСОБА_7 , але той біля будинкової території запнувся та впав, тому наздогнав його. ОСОБА_7 вже підвівся на ноги і він намагався його затримати із застосуванням фізичної сили, після чого ОСОБА_7 наніс йому один удар кулаком в обличчя, а саме в ліву скулу, від якого він зробив крок назад, а ОСОБА_7 продовжив бігти. В цей час, коли він намагався затримати ОСОБА_7 , підбіг його напарник і тому приблизно через 20 метрів вони його наздогнали та повалили на землю і натягли кайданки. Потім повернулись до службового автомобіля, викликали допоміжні екіпажі поліції задля оформлення вказаного правопорушення.

На запитання прокурора потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_7 він удари ногами чи руками не наносив, він намагався його затримати, схопивши за верхній одяг та руку, оскільки останній крупної тілобудови, і тримати його тільки за верхній одяг в нього не було достатньо фізичної сили.

На запитання захисника ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що свою службову бодікамеру він увімкнув після того як було зупинено автомобіль Шкода та вони почали спілкуватися із ОСОБА_7 . Після того як його ударив ОСОБА_7 , він зробив крок назад, а в цей момент ОСОБА_7 побіг далі. Тому він побіг за ним. Це відбулось дуже швидко, близько 2-3 секунд, тому він точно не пам`ятає, що йому кричав. Кричав щоб ОСОБА_7 зупинився, але той не реагував. Потім він впав та підвівся, знову тікаючи, а потім вони з напарником його затримали. Він не пам`ятає чи були ще якісь слова в сторону ОСОБА_7 коли він його затримував. Коли вони наздогнали з напарником, то повалили ОСОБА_7 на землю, витягли його руки з під нього, завівши їх за спину та наділи на нього кайданки. Спочатку ОСОБА_7 почав тікати в напрямку будинку, потім він впав та підвівся на ноги, в цей момент він підбіг до нього і намагався його вхопити за одежу чи шию обома руками, намагаючись його повалити на землю, але той його вдарив кулаком правої руки в ліву скулу та знову почав тікати. Від цього удару, він зробив крок назад, відпустивши ОСОБА_7 і той знову почав тікати. Коли він намагався затримати ОСОБА_7 , його напарник ще не підбіг до них. А коли ОСОБА_7 вдарив його та почав знову тікати, то вже в цей момент напарник підбіг до нього і вони вдвох побігли за ОСОБА_7 . Коли вони наздогнали ОСОБА_7 то вони вдвох його повалили на землю та почали надягати на нього кайданки. Все це зафіксовано на бодікамери. ОСОБА_7 кричав йому «кого ти б`єш», це зафіксовано на бодікамеру. Ці слова він казав, коли він намагався його затримати вперше. Ці слова не свідчать про те, що він його бив. Він його намагався затримати, з його сторони нанесення тілесних ушкоджень та ударів ОСОБА_7 не було. Він схопив ОСОБА_7 за одяг, можливо за шию, штурхав його із сторони в сторону, намагаючись порушити його рівновагу, щоб той впав на землю. Коли він наздоганяв ОСОБА_7 то він йому кричав «стій», «зупинись» і тому подібне. Після того як вони з напарником наділи кайданки на ОСОБА_7 , вони всі разом повернулись на місце події, тобто до зупиненого автомобіля. Потім викликали допоміжні екіпажі. Приїхав командир роти. Моніторинг приїхав. Потім приїхав ще один екіпаж, який возив ОСОБА_7 на ЧОНД. Тоді він (потерпілий) викликав для себе швидку. Потім його вже не було на місці події. Швидку він собі викликав приблизно через 10-15 хвилин після завершення подій. Він поїхав в Третю лікарню де його було оглянуто лікарем та надано медичну допомогу. Потім повернувся на місце, а на ранок звернувся до поліклініки МВС. На місці події він спочатку був в стані афекту, а серед ночі він погано себе почував. В нього боліла голова та була нудота. В той день на патрулювання він заступив о 19-00 годині. Свідками цих подій були його напарник, дружна ОСОБА_7 та його дитина. Інших свідків тих подій не було. За час несення ним служби, він ніколи не отримував таких пошкоджень. Була тільки травма шиї в ДТП. Це відбулось за рік до цих подій, а саме коли була погоня за водієм і вони зупиняли його, а той в`їхав в його автомобіль. Після звернення до поліклініки МВС він пройшов лікування та знову повернувся на службу. Після цих подій в нього значних пошкоджень немає, тільки частіше почала боліти голова. Кожні півроку проходить 10-денне стаціонарне лікування. Погіршення стану здоров`я він не пов`язує із травмою отриманою в ДТП при несенні служби. До отримання удару від обвинуваченого, в нього не було таких проблем зі здоров`ям, як зараз. Експертизу він не проходив. Він не долучав до справи наявну в ній експертизу. Він надавав для неї тільки матеріали з лікарні, а саме виписки та інші документи. Його експерт не оглядав. Коли його привезли до Третьої лікарні йому МРТ не робили. Також він не пам`ятає чи робили йому МРТ коли він лікувався у лікарні МВС. Від отриманого удару в нього не було пошкоджено зубів, вони цілі. Він застрахований. Коли він потрапив на службі в ДТП, страховку йому виплатили. За цей випадок він отримав догану, оскільки відділ моніторингу в його діях виявив порушення, оскільки на час переслідування особи він залишив свій автомат в службовому автомобілі.

На запитання обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що при зупинці транспортного засобу у разі порушення ним ПДР, поліцейський має зупинити транспортний засіб, представитись, повідомити про включення відеокамери, повідомити водієві причину зупинки, попросити у водія на перевірку його документи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він працює інспектором патрульної поліції. З обвинуваченим до цих подій він знайомим не був. Потерпілого знає, він його напарник по роботі. Події відбулись в 2023 році у дворах по вул. Надпільна, не доїжджаючи до вул. Добровольського. Вони їхали на виклик вночі і побачили як машина з вул. Добровольського повернула на вул. Надпільна і їхала проти напрямку руху. Вони її зупинили. З водійського місця вийшов ОСОБА_13 . Він (свідок) до нього підійшов та почав із ним спілкуватися. В ході спілкування із ОСОБА_13 , він почув запах алкоголю з порожнини рота останнього. Тому він попросив у ОСОБА_13 його документи, після чого останній підійшов до багажника автомобіля та сказав, що якщо треба надати документи, то він їх надасть. А перед цим, він казав, що він є співробітником поліції. Почувши це, він підійшов до свого колеги та повідомив йому цю інформацію. Після цього ОСОБА_13 почав розповідати, що не він їхав за кермом. Його дружина пересіла на водійське місце та вийшла з водійського місця. Він відійшов розмовляти із керівництвом по телефону, оскільки в них був виклик в районі вул. Чигиринська, і в цей час побачив, що ОСОБА_13 побіг, а за ним побіг його напарник. Службова машина була відчинена, тому він трохи затримався біля неї, оскільки вирішував що йому треба було робити, оскільки на місці події залишились інші люди, а їх службовий автомобіль залишався відчиненим. Потім він прийняв рішення та побіг за напарником, коли той був від нього на відстані близько 20 метрів. Він побачив, як ОСОБА_13 завдав удар кулаком правої руки в ліву область обличчя його напарника. Коли він підбіг до них, то вже біля будівлі вони почали затримувати ОСОБА_13 .

На уточнюючі запитання прокурора свідок пояснив, що фіксація цих подій, від самого початку розмови із ОСОБА_13 , здійснювалась на їх бодікамери. Коли вони під`їжджали до автомобіля, той зупинився і з водійського сидіння вийшов ОСОБА_13 , вони це бачили, також це було зафіксовано на відео реєстратор службового автомобіля, але потім через деякий час з водійського сидіння автомобіля вийшла дружина ОСОБА_13 . Після того, як він побачив, що ОСОБА_13 вдарив його напарника, він підбіг до нього (напарника). В цей час ОСОБА_13 продовжував тікати від них, тому вони його вже наздоганяли разом, намагаючись його затримати. Але потім ОСОБА_13 перечепився та впав, тому вони змогли його наздогнати та затримати. Коли він відчув запах алкоголю з порожнини рота ОСОБА_13 , останній відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою драгера на місці зупинки автомобіля, так і у медичному закладі лікарем-наркологом. Потім складалась постанова про порушення, а саме про те що він не виконав вимоги дорожнього знаку та протокол за ст. 130 КУпАП. Коли він здійснював оформлення документів щодо порушень, його напарник був госпіталізований каретою медичної швидкої допомоги, яка прибула на місце події, до лікарні.

На уточнюючі запитання сторони захисту свідок пояснив, що точну пору року, коли відбулись ці події, він не пам`ятає. Події відбулись вночі. Ці події відбувались або наприкінці весни чи на початку літа. Була темна пора доби. Коли він біг за своїм напарником, то дорогу освітлювали ліхтарі, і тому він все чітко бачив. Коли ОСОБА_13 завдав удар його напарнику, то він був від них приблизно на відстані 20 метрів. Коли він прийняв рішення залишити службовий автомобіль без нагляду та бігти за своїм напарником, той був від нього на відстані близько 30-35 метрів. Що було між його напарником та ОСОБА_13 до моменту нанесення останнім його напарнику удару в обличчя, він (свідок) не бачив. Він побачив лише як ОСОБА_13 наніс удар. Він не пам`ятає у що був одягнений ОСОБА_13 . Він не бачив чи штовхав або бив його колега ОСОБА_13 . Коли вони наздогнали ОСОБА_13 , вони з колегою його завалили та затримали. ОСОБА_13 лежав на землі на животі, і його руки були біля його грудної клітини, тому вони намагались їх дістати та надіти на нього кайданки. В цей час до них підбігла донька ОСОБА_13 та кричала нащо вони це роблять. Кайданки на ОСОБА_13 вони наділі, але хто саме з них двох це зробив, він точно не пам`ятає. Потім вони його відвели його до службового автомобіля. Він не запитував у колеги, які той отримав пошкодження внаслідок затримання ОСОБА_13 . На місце події приїхало два додаткові екіпажі патрульної поліції, які мали супроводити ОСОБА_13 до ЧОНД для проходження освідування у лікаря-нарколога, а в цей час його напарник зателефонував до швидкої, яка потім прибула на місце події та госпіталізувала його. Зовнішніх пошкоджень в напарника він не бачив. Він не пам`ятає чи були тілесні ушкодження у ОСОБА_13 та в якому стані була його одежа.

На уточнюючі запитання головуючого свідок пояснив, що коли його напарник їхав разом із ним на службовому автомобілі, в останнього були відсутні будь-які тілесні ушкодження. Його напарник звернувся за медичною допомогою після затримання ОСОБА_13 . Видимих тілесних ушкоджень у напарника він не бачив. З ним проводився слідчий експеримент на якому він показував розвиток подій затримання ОСОБА_13 та механізм нанесення удару його напарнику. 23.01.2024 проводився даний слідчий експеримент, на той момент він добре пам`ятав як відбувались всі обставини, не дивлячись на сплив часу з моменту події.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_14 на запитання сторони захисту та прокурора пояснив, що ним складався висновок експерта №02-01/81 від 26.01.2024. На дослідження експерту надавались виключно ті документи,які зазначені в дослідній частині вказаного висновку. Фізичний огляд ОСОБА_10 ним не проводився, оскільки з моменту настання події і до моменту проведення експертизи пройшов значний проміжок часу, а відтак фізичний огляд ОСОБА_10 не мав сенсу. В ході експертизи ним досліджувалась копія медичної довідки. Враховуючи, що вказана довідка була завірена належним чином, тому в нього були підстави для її дослідження. Документи на дослідження були надані слідчим. При нанесені одного удару в область голови не виключається можливість появлення множинних гематом. При нанесені удару в область ока, крововилив може виникнути в області ока, а також на ділянці лоба, які можна рахувати як два окремі крововиливи. Якщо людина раніше перенесла струс головного мозку, при його лікуванні, симптоматика зникає, регресує. При наступному струсі головного мозку з`являється нова черепно-мозкова травма та нові симптоми. В досліджених ним медичних документах, були вказані всі симптоми струсу головного мозку, та наведені в дослідній частині його висновку. Симптоми, які описані в медичній картці хворого, неможливо вигадати чи імітувати. При отриманні ЧМТ симптоми можуть з`явитися як одразу, так і через 1-3 доби. Діагноз ЧМТ встановлюється лікарями хірургами та невропатологами, також саме ці лікарі приймають рішення щодо необхідності рентгенологічного чи МРТ дослідження для підтвердження діагнозу.

На уточнюючі запитання прокурора експерт пояснив, що для складання експертного висновку, йому було достатньо наданих слідчим документів. Положенням про проведення експертизи не суперечить те, що особа не одразу звернулась до медичного закладу із скаргами на ЧМТ.

На підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, стороною обвинувачення надані наступні докази, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.05.2023, ОСОБА_10 заявив про те, що 09.05.2023 близько 23.30 год. виконуючи свої службові обов`язки отримав тілесні ушкодження від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (Т.1 а.с. 57)

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 31.08.2023 з описом речей і документів, які були вилучені, слідчий 4СВ ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_15 , у присутності заступника начальника з медичних питань ОСОБА_16 , на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.08.2023 ознайомився із медичною карткою стаціонарного хворого № ІХ- на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13 аркушах, яку було вилучено. (Т.1 а.с.62-64,65)

Відповідно до висновку експерта № 02-01/81 від 26.01.2024, проведеної по медичним документам, у ОСОБА_10 , згідно наданих медичних документів, мали місце ушкодження: травма голови із струсом головного мозку, крововиливами (гематоми) обличчя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів (предмету), могли виникнути в час та обставин, вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження, могли виникнути як за обставин, на які він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 23.01.2024, так і за обставин, на які вказав ОСОБА_11 в протоколі проведення слідчого експерименту від 23.01.2024. (Т.1 а.с. 67-68)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.01.2024 з фототаблицею, слідчий 4 СВ ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_15 , в присутності понятих, за участі свідка ОСОБА_11 та інших осіб провів слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 поруч з буд. АДРЕСА_3 , в ході якого свідок ОСОБА_11 показав місце, де він зі своїм напарником зупинив автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_7 . Пояснив, що ОСОБА_7 водій автомобіля, в подальшому під час розмови, почав заперечувати арешт, перебуваючи за кермом автомобіля та зрозумівши, що у патрульних є відеозапис, а він діючий поліцейський, з ознаками алкогольного сп`яніння, почав тікати. Свідок показав напрямок руху водія та пояснив, що за ним побіг його колега ОСОБА_10 , а він побіг за ним на допомогу. Коли вони бігли, то він чув як ОСОБА_10 кричав ОСОБА_7 , щоб він зупинився, однак останній на вимоги не реагував. Далі ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_7 впав та показав місце, котре знаходиться біля паркану подвір`я 74 в напрямку будинку АДРЕСА_3 . В цей момент його наздогнав ОСОБА_10 та коли ОСОБА_7 підвівся, ОСОБА_17 схопив його за одяг, в районі грудей, в цей час вони знаходились обличчям до обличчя, далі він побачив, як ОСОБА_7 наніс удар правою рукою в обличчя ОСОБА_10 та продемонстрував механізм удару. Від удару ОСОБА_10 відійшов назад. ОСОБА_7 знову побіг, вони з ОСОБА_10 наздогнали ОСОБА_7 приблизно через 20-30 м, повалили на землю та затримали останнього. Свідок продемонстрував місце зупинки авто, маршрут за яким наздоганяли водія, місце та механізм нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. (Т.1 а.с. 69-72)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23.01.2024 з фототаблицею, слідчий 4 СВ ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_15 , в присутності понятих, за участі потерпілого ОСОБА_10 та інших осіб провів слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 поруч з буд. АДРЕСА_3 , в ході якого потерпілий ОСОБА_10 показав місце, де вони з ОСОБА_11 зупинили автомобіль ОСОБА_7 , що знаходиться на в`їзді біля сміттєвих баків навпроти будівлі 601 по вул. Надпільній. Під час спілкування з водієм ОСОБА_7 останній почав заперечувати факт свого перебування за кермом авто, та коли ОСОБА_10 хотів продемонструвати водію відеозапис, ОСОБА_7 почав тікати. Потерпілий продемонстрував напрямок в якому біг водій. ОСОБА_10 показав, що біг за водієм та кричав, щоб той зупинився. Далі потерпілий повідомив, що під час переслідування ОСОБА_7 останній перечепився та впав. Коли ОСОБА_10 його наздогнав, то схопив руками за одяг в районі грудей, так як водій намагався тікати далі та на вимоги поліцейського не реагував, в цей час ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 один удар правою рукою в обличчя потерпілому, від якого ОСОБА_10 відійшов назад відпустивши водія ОСОБА_7 . В цей момент ОСОБА_7 наздогнав колега ОСОБА_10 ОСОБА_7 продовжив тікати та вони разом наздогнали останнього, схопивши за одяг повалили на землю, де провели затримання ОСОБА_7 , застосувавши кайданки. Після чого повернули останнього до службового авто. Місце де ОСОБА_7 вдарив потерпілого знаходиться на відстані 30-50 м від будівлі з написом № 601 (згідно Гугл Мапс № 611 вул. Надпільна) по стежці в напрямку багатоповерхового будинку № 52 по вул. Добровольського, біля дерев`яного паркану подвір`я № 74, де потерпілий продемонстрував як його вдарив ОСОБА_7 та як він його схопив за одяг. Також потерпілий показав весь маршрут руху від зупинки авто до затримання водія. (Т.1 а.с. 73-78)

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Черкаській області ОСОБА_18 , під час події, яка мала місце 09.05.2023 близько 23.01 год. за адресою м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 605, в ході якого останній отримав тілесні ушкодження від 14.06.2023 з дисками, які були переглянуті в судовому засіданні, дисциплінарна комісія вважає: Службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни під час події, що мала місце 09.05.2023 близько 23.00 за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 605, в ході якої старший лейтенант поліції ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження, завершити. Відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, в частині можливого порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_18 , під час події, яка мала місце 09.05.2023 близько 23.00 за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 605, в ході якої останній отримав тілесні ушкодження, вважати такими, що частково знайшли своє підтвердження. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 10 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2014 № 70, пункту 10 розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 11.10.2018 № 828, на підставі пункту 3 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Черкаській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Командиру роти № 2 батальйону УПП в Черкаській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_20 наголосити на недостатній організації контролю та вимогливості до підлеглих в частині зміцнення дисципліни та законності в очолюваному підрозділі та: Довести особовому складу обставини розслідуваної поді; Вжити заходів щодо безумовного виконання працівниками очолюваного підрозділу обов?язків та вимог визначених Законом України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарним статутом; Провести додаткові заняття з особовим складом очолюваного підрозділу щодо бездоганного вивчення положень розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70 та розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 11.10.2018 № 828. Відповідно до пункту 1 розділу VIII Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, матеріали службового розслідування передати до сектору документального забезпечення УПП в Черкаській області ДПП. Копію висновку службового розслідування надати до відділу кадрового забезпечення УПП в Черкаській області ДПП для долучення до особової справи інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Черкаській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 . Копія висновку службового розслідування та три оптичні DVD диски «VIDEX» з відеозаписами із нагрудних та службових камер відеореєстраторів патрульних поліцейських стосовно подій за участі патрульних поліцейських та ОСОБА_7 від 09.05.2023 постановою слідчого від 19.02.2024 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження. (Т.1 а.с. 81-85, 86, 87-88)

Під час перегляду диску № 2, відеофайл «clip-1», судом встановлено, що на диску знаходиться відеозапис, загальною тривалістю 1 год. 6 хв. 19 сек., на початку відеозапису в лівому нижньому куті наявна дата «09.05.2023» час «23:01:26» на якому зафіксована розмова між поліцейськими, водієм та жінкою, яка знаходилась в автомобілі «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , а також момент залишення місця події водієм. Крім того, нагрудна відеокамера знаходиться на грудях поліцейського потерпілого ОСОБА_10 , тобто на ній зафіксовані події, які відбуваються навпроти нього. На відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_7 здійснює замах рукою на потерпілого ОСОБА_10 і потім сам процес боротьби (06 хв. 39 сек., що відповідає часу «23:07 23:08:05»). Поряд з обвинуваченим та потерпілим в кадрі інші особи відсутні. (Т.1 а.с. 86)

Відповідно до наказу ГУНП в Донецькій області № 618 о/с від 21.12.2022, призначено капітана поліції ОСОБА_7 інспектором сектору превентивної комунікації відділу превенції Краматорського районного управління поліції, з посадовим окладом 2400 гривень та установити надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 %, увільнивши його від посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 цього районного управління поліції. (Т.1 а.с. 93)

Згідно наказу ГУНП в Донецькій області № 364 о/с від 31.08.2023, відповідно до розділу VII Закону України «Про національну поліцію» звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_7 інспектора сектору превентивної комунікації відділу превенції Краматорського районного управління поліції з 31 серпня 2023 року, без встановлення премії у серпні місяці 2023 року. Вислуга років на 31 серпня 2023 року складає: у календарному обчисленні 26 років 04 місяці 13 днів, у пільговому обчисленні 352 роки 02 місяці 23 дні. Вважати невикористану відпустку за 2023 рік у кількості 30 діб. (Т. 1 а.с. 94)

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

При цьому, при аналізі інших зібраних доказів, суд вважає, що заявлені прокурором в якості доказів - витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, запити, супровідні листи та постанови слідчого не є джерелом доказів, а частина з них є процесуальними рішеннями прийнятими під час досудового розслідування, а відтак вони не мають жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні в межах інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину. Так, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР, запит та супровідний лист не є процесуальними джерелами доказів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 761/28347/15-к (провадження № 51-500 км 18).

Сторона захисту, в якості доказу, просила дослідити копію протоколу огляду предмету від 16.02.2024, який був досліджений в судовому засіданні, з якого вбачається, що оперуповноважений ЧУ ДВБ НП України ОСОБА_21 , на підставі доручення слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Черкаси) ТУ ДБР, розташованого в місті Києві ОСОБА_22 від 14.02.2024, провів огляд предмету, а саме трьох оптичних дисків, помаранчевого кольору, марки «VIDEX», об`ємом 4.7 GB з пояснювальними написами «1», «2», «3». Оглядом оптичного диску з пояснювальним написом «2» при підключенні до комп`ютера встановлено, що на вказаному носію інформації наявні відеозаписи з назвами «clip-0», «clip-1», «clip-2». При відкритті відеофайла під назвою «clip-0», виявлено відеозапис загальною тривалістю 1 хв. 5 сек., на початку відеозапису в правому нижньому куті наявна дата «09.05.2023» час «23.01.29». При перегляді відеозапису встановлено рух службового автомобіля та автомобіля марки «Skoda Octavia» з н.з. НОМЕР_1 , який рухався з порушенням ПДР України до моменту його зупинки та виходу з авто водія. При відкритті відеофайла під назвою «clip-1», виявлено відеозапис загальною тривалістю 1 год. 6 хв. 19 сек., на початку відеозапису в лівому нижньому куті наявна дата «09.05.2023» час «23.01.2026». При перегляді відеозапису встановлено розмову між поліцейськими, водієм та жінки, яка знаходилась в автомобілі «Skoda Octavia» з н.з. НОМЕР_1 , а також момент покидання місця події водієм. На відеозаписі чуються звуки боротьби, однак самого процесу не видно (06 хв. 39 сек., що відповідає часу «23.08.05»). Але у зв`язку з поганою якістю відеозапису неможливо описати перебіг подій під час зазначеного діалогу. Оглядом оптичного диску з пояснювальним написом «1» при підключенні до комп`ютера встановлено, що на вказаному носію інформації наявні відеозаписи з назвами «clip-3», при відкриті яких виявлено відеозапис загальною тривалістю 1 год. 19 хв. 26 сек., на початку відеозапису в лівому нижньому куті наявні дата «10.05.2023» час «00.20.40». При перегляді відеозапису встановлено, що поліцейські здійснюють оформлення адміністративних матеріалів за ст.ст. 130, 122 КУпАП та зафіксовано розмову між поліцейським та дружиною водія і донькою. Оглядом оптичного диску з пояснювальним написом «3» встановлено, що на вказаному носію інформації наявні відеозаписи з назвами «clip-4», при відкритті якого виявлено відеозапис загальною тривалістю 2 год. 23 хв. 29 сек., на початку відеозапису в правому нижньому куті наявні дата «09.05.2023» час «23.16.33». На 42 хв. відеозапису зафіксовано як водій у ході усної розмови з поліцейським говорить: - «Так ви ж меня бить начали. Че мне не тікать от вас». При перегляді відеозапису іншої інформації, що стосується матеріалів кримінального провадження не виявлено. На даному етапі огляд завершений.

Тобто, як стверджує сторона захисту, сам факт нанесення побоїв ОСОБА_7 на відеозаписах відсутній.

Суд критично оцінює вказані доводи сторони захисту, оскільки під час перегляду диску № 2, відеофайл «clip-1», судом встановлено, що на диску знаходиться відеозапис, загальною тривалістю 1 год. 6 хв. 19 сек., на початку відеозапису в лівому нижньому куті наявна дата «09.05.2023» час «23:01:26» на якому зафіксована розмова між поліцейськими, водієм та жінкою, яка знаходилась в автомобілі «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , а також момент залишення місця події водієм. Крім того, нагрудна відеокамера знаходиться на грудях поліцейського потерпілого ОСОБА_10 , тобто на ній зафіксовані події, які відбуваються навпроти нього. На відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_7 здійснює замах рукою на потерпілого ОСОБА_10 і потім сам процес боротьби (06 хв. 39 сек., що відповідає часу «23:07 23:08:05»). Поряд з обвинуваченим та потерпілим в кадрі інші особи відсутні, тобто на даному відео зафіксовано момент нанесення обвинуваченим потерпілому удару та процес боротьби, що не суперечить свідченням потерпілого ОСОБА_10 .

Крім того, сторона захисту вважає недопустимим доказом висновок експерта № 02-01/81 від 26.01.2024 через істотні порушення експертом вимог КПК України при проведенні потерпілому ОСОБА_10 судово-медичної експертизи по медичним документам, оскільки вона була проведена на підставі копій медичних документів, зокрема, довідки зі штампом КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД».

Суд зазначає, що відповідно до п.п. 4.1., 4.4. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості. При проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів. У виняткових випадках дозволяється використання копій і виписок, за умови відображення в останніх вичерпних відомостей про ушкодження та їх клінічний перебіг.

Як зазначено у висновку експерта № 02-01/81 від 26.01.2024 на судово-медичну експертизу надано завірену копію довідки зі штампом КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД», медична карта стаціонарного хворого № ІХ-230101/789, протокол проведення слідчого експерименту від 23.01.2024, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 та протокол проведення слідчого експерименту від 23.01.2024 за участю свідка ОСОБА_11 .

Експерт ОСОБА_14 попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків за ст. 384 та ст. 385 КК України.

Крім того, експерт ОСОБА_14 був допитаний в судовому засіданні і пояснив, що на дослідження йому надавались виключно ті документи, які зазначені в дослідній частині висновку. Фізичний огляд потерпілого ОСОБА_10 ним не проводився, оскільки з моменту настання події і до моменту проведення експертизи пройшов значний проміжок часу. В ході експертизи ним досліджувалася копія медичної довідки, але оскільки вона була належним чином завірена, тому в нього були підстави для її дослідження. Вся інша медична документація була надана в оригіналі, про що ним було зазначено у висновку.

Тому суд вважає, що даний висновок експерта обґрунтований, наданий в межах компетенції експерта, без порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, тому суд визнає вказаний висновок № 02-01/81 від 26.01.2024 належним, допустимим та достовірним доказом.

Посилання сторони захисту на те, що рух ОСОБА_7 в бік потерпілого ОСОБА_10 , який останній видає за удар, був викликаний неправомірними діями з боку потерпілого, який першим наніс удар в результаті переслідування, тому повинен бути розцінений судом, як вимушений самозахист з боку обвинуваченого, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Суд, вирішуючи питання про наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 КК України, переконався, що потерпілий, як працівник поліції, діяв правомірно, а заходи, які були ними застосовані до обвинуваченого, який втікав та не реагував на зауваження поліцейського про необхідність зупинится, через що ОСОБА_10 вимушений був застосувати захід примусу - фізичний вплив та силою утримувати його, були необхідними та пропорційними у ситуації, що склалася, та застосовувалися відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо посилання сторони захисту про необхідність виключення обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння, як такої, що не підтверджена відповідним медичним висновком, суд зазначає наступне. Норми кримінального процесуального законодавства України не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів, а тому доводи про те, що факт перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння повинен підтверджуватися виключно на підставі висновків відповідного експерта або іншими документами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, не ґрунтуються на положеннях процесуального закону. Перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину має бути встановлено шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, які є у кримінальному провадженні, зокрема, й на підставі показань свідків. Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції, які в ході спілкування з ним виявили ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомили останньому та ними прийняте рішення про складання адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП України. В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив, що чув від обвинуваченого запах алкоголю з порожнини роту, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 відмовився. Підстав сумніватися у вказаних свідченнях у суду немає. Тому, доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Зазначене судом відповідає висновкам ККС ВС у постановах від 22.02.2022 справа № 672/1420/17 та від 24.10.2022 справа № 307/3709/18; у постановах від 04.02.2021 справа № 643/20474/15 та від 19.03.2023 справа № 400/1498/18.

Невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушенні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, суд розцінює як обрану обвинуваченим позицію свого захисту. Проте така позиція обвинуваченого повністю спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , допитаних безпосередньо під час судового провадження, сумнівів у правдивості яких суд не має, оскільки вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою та з іншими доказами кримінального провадження, дослідженими судом.

Так, версія обвинуваченого ОСОБА_7 , що він не наносив ударів потерпілому, а тільки міг випадково торкнутися його рукою під час затримання, спростовується поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що він намагався затримати ОСОБА_7 із застосуванням фізичної сили, після чого ОСОБА_7 наніс йому (потерпілому) один удар кулаком в обличчя, а саме в ліву скулу та свідка ОСОБА_11 , який вказав, що саме ОСОБА_7 намагаючи втікти від них вдарив його напарника ОСОБА_10 . Тобто, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України та приведені до присяги, потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 чітко, ретельно та послідовно свідчили на підтвердження вини обвинуваченого до інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, наполягаючи, що саме ОСОБА_7 наніс удар потерпілому та зазначивши механізм спричинення ним тілесних ушкоджень. Підстав сумніватися у свідченнях потерпілого та вказаного свідка або недовіряти їм суд не вбачає, оскільки вони є такими, що повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема, і відеозапису з бодікамери. Разом з тим, наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи №02-01/81 від 26.01.2024, який було надано компетентним спеціалістом, та який узгоджується з іншими об`єктивними доказами по кримінальному провадженню, протоколами слідчих дій, що здійснені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність - такою, що з достатністю доводить винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, є умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень саме працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Ці вимоги закону свідчать, що особа, яка завдає шкоди, повинна усвідомлювати, що завдає її особі, яка є працівником правоохоронного органу. Таким чином, на думку суду, при скоєнні злочину, передбаченого ст. 345 КК України, основним мотивом буде невдоволення виконанням потерпілим службових обов`язків або його службовою діяльністю. І кінцевою основною метою злочину є запобігти виконанню потерпілим службових обов`язків, припинити або змінити характер такого виконання чи вчинити посягання із помсти за минулу діяльність (постанова ККС ВС від 14 листопада 2018 року, справа № 446/1110/14-к).

У судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження знайшло своє підтвердження те, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілому тілесні ушкодження саме у зв`язку з виконанням останнім таких обов`язків, з мотиву невдоволення виконанням ОСОБА_10 службових обов`язків, з метою запобігти виконанню потерпілим службових обов`язків, тобто присутні та підтверджені обов`язкові елементи об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень саме у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Оцінюючи вказані вище докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України). Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, в їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий, особою з інвалідністю не являється, є учасником бойових дій, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває,вину не визнав.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

В якості обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі. Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Разом з тим, з урахуванням вищевикладених обставин по справі, того, що обвинувачений раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази по справі: 3 оптичні DVD диски з відеозаписами з місця події, які зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1