УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.01.2024 (справа № 761/339/24) у кримінальному провадженні № 00000011 від 28.04.2021,

установив:

Через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.01.2024 (справа № 761/339/24) у кримінальному провадженні № 00000011 від 28.04.2021, на майно, яке вилучене під час обшуку 27.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: 10 купюр номіналом 500 Євро; 21 купюра номіналом 200 Євро; 8 купюр номіналом 100 Євро; 1 купюра номіналом 10 Євро; 50 купюр номіналом 100 Євро.

Адвокат у клопотанні зазначає, що арешт майна підлягає скасуванню, оскільки вилучені грошові кошти в сумі 15 010 Євро жодного відношення до цього кримінального провадження не мають, оскільки останні протягом тривалого часу збирались родичами ОСОБА_5 (має чотирьох сестер) на придбання для доньки ОСОБА_6 коштовного музичного інструменту (скрипки) вартість приблизно 18 000 Євро.

Також адвокат у клопотанні зазначив, що санкція інкримінованих статей у кримінальному провадженні не передбачає конфіскації майна як виду покарання, спеціальна конфіскація не може бути застосована, оскільки не доведено факт заволодіння грошовими коштами злочинним шляхом, цивільний позов не заявлявся, у зв`язку з чим прокурор жодним чином не обґрунтував мету застосованого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, у кримінальному провадженні № 00000011 від 28.04.2021 підозра ОСОБА_5 не пред`явлена, прокурором не доведено, що грошові кошти мають відношення до розслідуваного кримінального провадження, грошові кошти утримується вже майже рік, що в свою чергу, на думку адвоката, вказує на безпідставність такого обмеження права власника на мирне володіння та користування своїм майном.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 25.11.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 26.11.2024 клопотання передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції) клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти клопотання про скасування арешту майна, зазначивши, що досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими слідчого управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000011 від 28.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами Київської обласної прокуратури.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.01.2024 у справі № 761/339/24 накладено арешт, на майно, яке вилучене під час обшуку 27.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: 10 купюр номіналом 500 Євро; 21 купюра номіналом 200 Євро; 8 купюр номіналом 100 Євро; 1 купюра номіналом 10 Євро; 50 купюр номіналом 100 Євро.

Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на майно, послугувала наявність розумної підозри вважати, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 00000011 від 28.04.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Зазначена процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

У той же час, оцінюючи наведені заявником доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

Вирішуючи подане клопотання, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ щодо можливості втручання за рішенням суду в права особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, в рішенні у справі «Узан та інші проти Туреччини» ЄСПЛ, оцінюючи виправданість втручання відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, зробив висновок про те, щоб бути сумісним із положеннями Конвенції, втручання повинно відповідати трьом умовам, а саме: (1) бути передбачене національним законом, який в державі вважається необхідним для регулювання використання майна, (2) повинне відповідати загальним інтересам суспільства, (3) має забезпечуватися справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами (п.195). Крім того, в п. 203 рішення у наведеній справі ЄСПЛ, аналізуючи питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби. Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли наявний значний суспільний інтерес на здійснення такого втручання в право людини, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Таким чином, накладення арешту не має на меті позбавити особу належного їй на праві власності майна, а лише тимчасово обмежити її право користуватись та/або розпоряджатись ним, зокрема до завершення проведення експертного дослідження, завершення кримінального провадження тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000011 від 28.04.2021 наразі триває, проводяться слідчі дії.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що адвокатом не доведено, що потреба у подальшому застосуванні арешту відпала, оскільки кримінальне провадження на теперішній час триває, арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів. Під час розгляду клопотання про скасування арешту не встановлено, що майно, на яке ухвалою слідчого судді накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.01.2024 (справа № 761/339/24) у кримінальному провадженні № 00000011 від 28.04.2021.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 98, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.01.2024 (справа № 761/339/24) у кримінальному провадженні № 00000011 від 28.04.2021 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1