Справа № 944/286/25
Провадження №1-кп/944/939/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2025м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Яворів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 09.01.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт.Немирів Яворівського району Львівської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 08 січня 2025 року, в ранішній час приблизно о 14:00 год., порушуючи встановлений порядок раціонального використання та відновлення лісу, незаконно, без спеціального на те дозволу, маючи прямий умисел направлений на незаконну порубку дерев, використовуючи пилку в якості засобу для незаконної вирубки лісу, перебуваючи в 22 кварталі 19 видділі «Млинківського природоохоронного науково-дослідного відділення Яворівського національного природоохоронного парку», що в адміністративних межах села Дубровиця Яворівського району Львівської області, що є територією природного заповідного фонду, незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій спиляв одне дерево виду «Осика Сироростуща», діаметром пня 13 см., внаслідок чого заподіяв шкоду Яворівському національному природоохоронному парку на суму 4424 гривні.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконній порубці дерев на територіях природно-заповідного фонду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Також обвинувачений вказав, що шкодує про вчинене та більше подібного не допускатиме.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає.

Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як незаконна порубка дерев на територіях природно-заповідного фонду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України.

17 січня 2025 року між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до ст.ст. 468, 472 КПК України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.3 ст. 246 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні, вчиненому ним за викладених обставин у повному обсязі згідно повідомленої підозри.

В угоді про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання у межах санкції за ч. 3 ст. 246 КК України у виді обмеження волі на строк три роки із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги КПК України та ККУкраїни.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 також просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, норми ч.5 ст.474 КПК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, у його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПКУкраїни.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є нетяжким злочином.

Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений визнав беззастережно.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, при перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 17 січня 2025 року між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, добровільне відшкодування завданого збитку, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином та обставини, які пом`якшують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому узгодженого між сторонами покарання в межах санкції ч.3 ст.246 КК України у виді обмеження волі.

Водночас суд, беручи до уваги наведене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експерта відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд,

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості від 17 січня 2025 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 09.01.2025, між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 13.01.2025 на 5 колод породи «Осика», 3 колоди довжиною 0,9 м., 2 колоди довжиною 0,8 м. та металеву пилку з чорною ручкою, які вилучено під час проведення огляду місця події ділянки місцевості лісового масиву «Млинківського природоохоронного науково-дослідного відділення Яворівського національного природного парку», поблизу с. Дубровиця Яворівського району Львівської області - скасувати.

Речові докази: 5 колод породи «Осика», 3 колоди довжиною 0,9 м., 2 колоди довжиною 0,8 м., які вилучено під час проведення огляду місця події ділянки місцевості лісового масиву «Млинківського природоохоронного науково-дослідного відділення Яворівського національного природного парку», поблизу с. Дубровиця Яворівського району Львівської області - повернути Яворівському національному природоохоронному парку.

Речові докази: металеву пилку з чорною ручкою, яку вилучено під час проведення огляду місця події ділянки місцевості лісового масиву «Млинківського природоохоронного науково-дослідного відділення Яворівського національного природного парку», поблизу с. Дубровиця Яворівського району Львівської області - конфіскувати в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1