Справа № 405/7615/24
провадження № 1-кс/405/3126/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 м. Кропивницький

Cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 02.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000028 за ч. 1 ст. 366 КК України від 09.10.2024 про відмову у визнанні потерпілим,-

встановив:

06.11.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від ОСОБА_3 надійшла скарга на постанову прокурора ОСОБА_4 09.10.2024 про відмову у визнанні потерпілим.

Мотивуючи скаргу ОСОБА_3 зазначив, що вважає цю постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки ненадання йому статусу потерпілого позбавляє його можливості відстоювати свої права у кримінальному провадженні.

Заявник в судове засідання не з`явився.

Прокурор в судове засідання не з`явився, однак 11.12.2024 від прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_5 надійшли заперечення відносно скарги ОСОБА_3 у яких зазначив про те, що скарга ОСОБА_3 не підсудна слідчому судді Ленінського районного суду м. Кіровограда, оскільки досудове розслідування, у якому прокурором винесено оскаржувано постанову, здійснюється Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві, який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Глінки, 2, тобто в межах територіальної юрисдикції Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Вивчивши скаргу ОСОБА_3 та матеріали, якими вона обґрунтовується, врахувавши пояснення прокурора, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, чинний КПК України не дає нормативного визначення підсудності скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 3 КПК України передбачено, що саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Також цією статтею визначено сторони кримінального провадження з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

У статті 7 КПК України зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України слідчим суддею того місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом, як того вимагають стаття 7 Загальної декларації прав людини та частина перша статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Правилами про підсудність забезпечується також рівність усіх громадян перед законом і судом (стаття 24 Конституції України та стаття 10 КПК України). Чітко встановлена законом підсудність як прояв цієї конституційної засади набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (рішення у справі «Фельдман проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 1978 року № 7360/76 у справі «Лео Занд проти Австрії» зазначено, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», а й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом», у частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює усю організаційну структуру судів включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом», орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

З пояснень прокурора встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження №0000028, яке розпочато на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2024, якою задоволено скаргу ОСОБА_3 від 30.11.2023, здійснюється Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві, який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Глінки, 2.

Наведені обставини свідчать, що в ході розгляду скарги слідчим суддею отримано відомості про те, що скарга ОСОБА_3 не підсудна слідчому судді Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

З вищевказаних підстав, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає поверненню ОСОБА_3 .

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді відповідного суду з дотримання територіальної підсудності в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 - 307, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 02.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000028 за ч. 1 ст. 366 КК України від 09.10.2024 про відмову у визнанні потерпілим повернути.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати ОСОБА_3 , разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_6