Справа № 953/2852/25
н/п 1-кс/953/2774/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000103 від 10.02.2025 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, з повною вищою освітою, який не перебуває на обліку у нарколога чи психіатра, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

09.04.2025 до суду надійшло клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000103 від 10.02.2025 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 10.02.2025, за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи уродженцем м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зареєстрованим та фактично проживаючим у кв. АДРЕСА_2 , у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора (Російської Федерації - далі РФ), яке розпочалось 24.02.2022, усвідомлюючи, що він є громадянином України, але за відсутності патріотичних проукраїнських переконань, вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчинив кримінальне правопорушення-злочин проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за наступних обставин:

24.02.2022 РФ, як державою-агресором, було першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

Згідно з Конституцією України, вона є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагською конвенцією 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У той же час ОСОБА_5 , як громадянин України, що проживає на території м. Харкова, оцінивши обстановку, що склалася у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну 24.02.2022 з боку держави-агресора, та з особистих інтересів, вирішив вчинити злочин, кваліфікуючою ознакою якого є виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

З цією метою ОСОБА_5 , використовуючи власний аккаунт у месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_7 », не пізніше 04 грудня 2023 року, байдуже ставлячись до наслідків агресивної війни, яку РФ розв`язала і веде проти України та українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людяності, прийняв рішення щодо втілення в життя виниклого злочинного умислу, направленого на поширення матеріалу, у якому міститься інформація щодо виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись політико-ідеологічними мотивами для підтримки держави-агресора на шкоду державним інтересам України, з метою нав`язати іншим особам думку щодо неприйняття очевидного факту розв`язаної військово-політичним керівництвом РФ агресивної війни проти України та окупації частини її територій, не дивлячись на те, що цей факт встановлено та визнано на рівні держави та міжнародною спільнотою, використовуючи власну авторизовану сторінку у месенджері «Telegram», під назвою « ОСОБА_7 », розмістив у відкритому доступі до вмісту для ознайомлення із публікаціями та коментарями текстовий матеріал російською мовою.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 він у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », під розміщеною публікацією від ІНФОРМАЦІЯ_2 за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з наступним текстом: «ІНФОРМАЦІЯ_9 », о 13 год 19 хв здійснив поширення наступної цитати (російською мовою), а саме:

«Как житель Украины хочу только полной капитуляции киевского режима».

Даний текст містить інформацію щодо виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

Вказані підсумки підтверджено, згідно з висновком експерта № 8873 від 17.01.2025, Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи.

Після цього ОСОБА_5 , починаючи з 28 грудня 2023, не маючи наміру на припинення розгорнутої ним злочинної діяльності, спрямованої проти міжнародного правопорядку, що ґрунтується на принципах міжнародного права, зокрема, незастосування сили, недоторканності кордонів, територіальної цілісності, невтручання у внутрішні справи суверенних держав та, бажаючи впродовж тривалого часу нав`язати невизначеному колу осіб певну думку щодо виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, вирішив продовжити свою протиправну діяльність.

Так, реалізуючи свій злочинний задум протягом 28 грудня 2023 року, 10 лютого 2024 року, 12 лютого 2024 року та 26 лютого 2024 року, перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , будучи громадянином України, діючи умисно, повторно, керуючись політико-ідеологічними мотивами для підтримки держави-агресора на шкоду державним інтересам України, з метою нав`язати іншим особам думку щодо неприйняття очевидного факту розв`язаної військово-політичним керівництвом РФ агресивної війни проти України та окупації частини її територій, не дивлячись на те, що цей факт встановлено та визнано на рівні держави та міжнародною спільнотою, використовуючи власну авторизовану сторінку у месенджері «Telegram», під назвою « ОСОБА_7 », повторно розмістив у відкритому доступі до вмісту для ознайомлення із публікаціями та коментарями текстові матеріали російською мовою.

Так, 28 грудня 2023 року він у телеграм-каналі « ОСОБА_9 » за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_5 », під розміщеною публікацією від ІНФОРМАЦІЯ_6 за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_5 », з наступним текстом: «ІНФОРМАЦІЯ_10 », об 11 год 10 хв здійснив поширення наступної цитати (російською мовою), а саме:

«Мир должен быть заключон. Только не по текущей линии фронта а при полной и безоговорочной капитуляции киевского режима».

Продовжуючи свої протиправні повторні злочинні дії, ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », під розміщеною публікацією від ІНФОРМАЦІЯ_7 за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка містить відеозапис, на якому чоловіки в масках стоять на вході будівлі з прапорами України, а також наступним текстом під відеозаписом: «ІНФОРМАЦІЯ_11 », о 07 год 49 хв здійснив поширення наступної цитати (російською мовою), а саме:

«Вот ни сколько мне не жалко Украину хоть и живу в ней. Правители бывают разные но продали основу - Веру православную».

Розміщені тексти від 28.12.2023 та 10.02.2024 містять інформацію щодо визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Вказані підсумки підтверджено, згідно з висновком експерта № 8873 від 17.01.2025, Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи.

Надалі ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », під розміщеною публікацією від ІНФОРМАЦІЯ_7 за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка містить відеозапис з інтерв`ю на телеканалі Київ 24, та наступний текст під відеозаписом: «ІНФОРМАЦІЯ_11 », о 08 год 37 хв здійснив поширення наступної цитати (російською мовою), а саме:

«Кто не согласен с бандерами тот гос изменник. Да нет это этих тварей необходимо уничтожать, что ВС РФ к счастью и проводит».

Даний текст містить інформацію щодо виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Вказані підсумки підтверджено, згідно з висновком експерта № 8873 від 17.01.2025, Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи.

У подальшому ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », під розміщеною публікацією від ІНФОРМАЦІЯ_8 за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка містить відеозапис інтерв`ю, та наступний текст під відеозаписом: «ІНФОРМАЦІЯ_12 », о 08 год 33 хв здійснив поширення наступної цитати (російською мовою), а саме:

«Харьков только рад будет».

Даний текст містить інформацію щодо визнання правомірною тимчасової окупації частини території України.

Вказані підсумки підтверджено, згідно з висновком експерта № 8873 від 17.01.2025, Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалу, у якому міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, вчинене повторно.

08.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: рапортами про самостійне виявлення слідчим кримінального правопорушення від 07.02.2025 та 25.02.2025, відповідями на доручення слідчого, протоколом огляду від 16.09.2024, висновком експерта № 8873 від 17.01.2025 Харківського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, протоколом обшуку від 08.04.2025, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про ризики передбачені п. п. 1 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, які відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочином відповідно, за вчинення якого можливе покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вказані ризики підтверджуються такими фактичними обставинами.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, тим, що злочини, якиі інкримінуються ОСОБА_5 є нетяжким та тяжким злочином, у випадку визнання останнього винним, передбачається можливість призначення покарання у виді реального позбавлення волі на строк від від п`яти до восьми років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які він вчиняв протягом певного періоду часу, тому підозрюваний може продовжувати вчиняти вказані кримінальні правопорушення або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Прокурор, слідчий у судовому засіданні підтримали зазначене клопотання в повному обсязі, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні причетність до інкримінованого злочину визнав, щодо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не заперечував.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію підзахисного, не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, підозрюваного, його захисника, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки наявні обставини, які виправдовують застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_5 слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 10.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Судом встановлено, що 08.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалу, у якому міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, вчинене повторно, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ним інкримінованих злочинів.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Слідча суддя враховує наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, те що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, дає наявність підстав вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, сімейний стан, а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочинів, тяжкість покарання, яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який раніше не судимий, притягається до кримінальної відповідальності за вчинення, в тому числі, тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під домашнім арештом цілодобово (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі), слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, слідча суддя вважає за необхідне покладення на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

З врахуванням викладеного та відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 08 червня 2025 року.

Враховуючи те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 10.02.2025, закінчується 08.06.2025, то з урахуванням положень ч. 1 ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом, а також виконання обов`язків належить визначити до 08.06.2025 включно в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000103 від 10.02.2025 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в межах строку досудового розслідування - до 08 червня 2025 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_5 вказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 08 червня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1