Справа № 297/4018/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000685 від 22.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, 20.05.2024 року судимого Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. 390-1 КК України до пробаційного нагляду строком 1 рік та 6 місяців,

встановив:

Заступник начальника СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до суду, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в межах строку досудового розслідування до 23.03.2025 року, без можливості внесення застави.

Обґрунтовуючи клопотання, заступник начальника СВ вказує на те, що слідчим відділенням Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000685 від 22 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в якому повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 вересня 2024 року близько 20:00 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 22.09.2024 року, знаходячись за місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 , де на той час знаходився його батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сварки з останнім схопив кухонний ніж та діючи умисно, з метою заподіяння смерті наніс цим ножем ОСОБА_5 один удар в ділянку грудної клітини справа, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені, від якого ОСОБА_5 помер на місці події, що підтверджується довідкою судово-медичного експерта № 263 від 23.09.2024 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 ґрунтовно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

22 вересня 2024 року о 22:30 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого 20.05.2024 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. 390-1 КК України до 1 року 6 місяців апробаційного нагляду, було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23 вересня 2024 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 22.09.2024 року, протоколом затримання ОСОБА_5 , протоколами допиту свідків та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

?Відповідно до положень ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження є застосування запобіжних заходів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуватися від суду, спробам незаконно впливати на свідків та інших учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 обвинувачується за злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Тримання під вартою запобіжний захід, який полягає в ізоляції обвинуваченого від суспільства й утриманні його під вартою на встановлених законом підставах і умовах. Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, та залишаючись на волі, або обравши відносно нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, він зможе продовжити свої злочинні дії.

Так у ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин.

Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного (обвинуваченого).

Таким чином, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, а саме 20.05.2024 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. 390-1 КК України до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду, на шлях виправлення не став та вчинив вказаний злочин, чим самим реалізував вказаний ризик.

?Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Все це в сукупності свідчить про небажання підозрюваного стати на шлях виправлення та дає підстави вважати, що підозрюваний схильний до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Отже, ризики викладені у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не зменшились.

Крім цього, в ході досудового розслідування слідчим СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області було призначено судові молекулярно-генетичні експертизи, які знаходяться на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ МВС України та судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Закарпатської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я», висновки вказаних експертиз в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Так, 14.11.2024 року постановою керівника Берегівської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було продовжено до 3-ох місяців, а саме до 23.12.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 19.12.2024 відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.02.2025 року.

Крім того, 19.12.2024 ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду у вказаному кримінальному провадженні строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, а саме до 23.03.2025 року.

З метою неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків передбачених ч. 7 ст. 42 КПК Країни, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також запобігання спробам передбаченим п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та понятих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на те, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 17.02.2025 року та за цей час неможливо закінчити досудове слідство, а необхідність у даному запобіжному заході не втратив свого сенсу, тому, заступник начальника СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області просить продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без прававнесення застави в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримала з підстав викладених в ньому.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив обрати підозрюваному цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, 23.09.2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

23.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 24.09.2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 дів без визначення розміру застави.

14.11.2024 року постановою керівника Берегівської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було продовжено до 3-ох місяців, а саме до 23.12.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 19.12.2024 відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.02.2025 року.

Крім того, 19.12.2024 ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду у вказаному кримінальному провадженні строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, а саме до 23.03.2025 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими в ході судового розгляду клопотання, зокрема протоколом огляду місця події від 22.09.2024 року, протоколом затримання ОСОБА_5 , протоколами допиту свідків та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Разом з тим, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. Однак, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що такий підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).

Відповідно до п. 5 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та тяжкість покарання, що йому загрожує.

Разом з тим, в ході судового розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання, та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі,з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків та інших осіб в даному кримінальному провадженні, шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів чи відмови від надання таких в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, а саме 20.05.2024 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ст. 390-1 КК України до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду, що свідчить про те, що на шлях виправлення не став та підозрюється у вказаному злочині, чим самим реалізував вказаний ризик.

Так, на думку слідчого судді, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3 п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, на думку слідчого судді, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 ,тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає клопотання про продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доведеним, таким, що підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, з метою запобігання спробам скоєння підозрюваним перерахованих дій, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слід продовжити застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 березня 2025 року до 15:05 годин.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання заступника начальника СВ Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000685 від 22.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити .

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, строк тримання під вартою - до 23 березня 2025 року, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали закінчується 23 березня 2025 року о 15:05 годин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7