Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/23/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, не працевлаштованого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, осіб похилого віку на утриманні немаючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить службу у Збройних Силах України на посаді кухаря у військовому званні солдат, військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч 4 ст. 296 КК України, , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 18.12.2024 до 15.02.2025, включно,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення Олександрійського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , строком на 60 днів.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2024 року клопотання задоволено та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Під час розгляду клопотання встановлені ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу, з метою уникнення покарання.

Отже, за висновком слідчого судді встановлені обставини, зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України свідчить про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтями 179, 181 КПК України, а саме особисте зобов`язання та домашнього арешту, оскільки не зможуть забезпечити на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , або у вигляді застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладення на підозрюваного відповідних обов`язків.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що висновки слідчого судді в частині існування передбачених ст. 177 КПК ризиків є необґрунтованими. Жодних доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків слідчий, прокурор не надали. В клопотанні є лише посилання, але відсутнє обґрунтування неможливості запобігання зазначеним у ч.1 ст.177 КПК ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Захисник переконаний, що застосувати відносно ОСОБА_7 не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід цілком можливо, і більш м`який запобіжний захід повністю зможе запобігти заявленим ризикам. Тим, більш що кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 хоч і є тяжкими, санкція яких передбачає позбавлення волі від 3 до 7 років, однак наявна можливість звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Також захисник зауважує, що підозрюваний є діючим військовослужбовцем, учасником бойових дій. Має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , де і зареєстрований. Має батьків, брата, доньку - 8 років, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий. ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, переховуватись від органів слідства та суду, впливати на потерпілих та свідків, так як вину свою у вчиненні злочину визнає в повному обсязі, жалкує за скоєне, щиро кається, співпрацює зі слідством. В подальшому бажає продовжувати військову службу в ЗСУ.

Зазначені обставини у своїй сукупності об`єктивно підтверджують наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, що в сукупності формує позитивну характеристику особи підозрюваного та підтверджує його стійкі морально - етичні якості, як особистості, що у разі обрання судом стосовно нього запобіжного заходу більш м`якого, не пов`язаного із триманням під вартою, наприклад, не дасть підозрюваному можливості порушити покладені на нього обов`язки та в повній мірі забезпечить запобігання передбаченим ст.177 КПК ризикам і досягнення мети застосування запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника, який підтримав апеляційні вимоги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Як убачається з матеріалів клопотання слідчого, в провадженні слідчого відділення Олександрійського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, знаходиться кримінальне провадження, внесенє 18.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001871 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 18.12.2024 року в порядку ст. 208 КПК України слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області було затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

18.12.2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

20.12.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_7 у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР за №0001871 від 18.12.2024; рапортом чергового від 18.12.2024 року по подію; протоколом прийняття заяви про кримінального правопорушення та іншу подію від 18.12.2024; протоколом огляду місця події від 18.12.2024, за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 20.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.12.2024;протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.12.2024;повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 18.12.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 18.12.2024.

Колегія суддів також ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Зазначаючи про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовано послався на ризики, які передбачені ст.177 КПК України, що були встановлені слідчим суддею під час судового розгляду даного клопотання.

Так, у разі визнання винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, які йому інкриміновано, йому може загрожувати позбавлення волі строком від трьох до семи років, а тому з метою уникнення відповідальності останній може безперешкодно виїхати за межі міста Олександрії або Кіровоградської області. Також, останній є військовослужбовцем, який покинув самовільно територію військової частини, тому може безперешкодно під приводом проходження служби покинути територію міста та області. Таким чином, існує ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, є високо ймовірним ризик незаконно впливати на свідків та потерпілу, з метою надання показів на його користь, підозрюваний знає особисто свідків та потерпілу, про що відомо з їх показів, окрім того підозрюваному відомо, які свідчення вони дали під час досудового розслідування (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

На переконання колегії суддів, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний зможе переховуватися останньому від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, ч.1 ст. 177 КК України, та у разі застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст.176 КПК України, не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Стороною захисту під час розгляду в суді першої інстанції не спростовані доводи клопотання слідчого. Не надані докази в обґрунтування апеляційної скарги стороною захисту і до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, так у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, вказано, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Колегія суддів також ураховує те, що підозрюваний ОСОБА_7 офіційно неодружений, має на утриманні одну малолітню дитину, військовослужбовець, проходить службу на посаді кухаря військової частини НОМЕР_1 , разом з тим не працює, та не має офіційних коштів для існування, що вказує на те, що підозрюваний не має стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний за ним контроль, за його поведінкою та забезпечили виконання ним процесуальних обов`язків у статусі підозрюваного.

Так виходячи з встановлених обставин по справі та оцінюючи особу підозрюваного, обставин вчинення протиправних дій, існує достатньо підстав вважати, що у разі незастосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме змогу переховуватись від органу досудового розслідування, суду, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, що перешкодить повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини у кримінальному провадженні.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів враховуючи всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжного заходу, вважає, що у конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження. Застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Крім того, колегія суддів враховує, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому, про що слідчим суддею наведено відповідні мотиви в оскаржуваному рішенні.

Доводи захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2024 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4