Справа № 202/1/25
Провадження № 1-кс/202/128/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 01 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на те, що 01.01.2025 о 13.50 водій ОСОБА_4 , 1982 р.н., (військовослужбовець ЗСУ, солдат ВЧ НОМЕР_1 ), керуючи автомобілем «ВАЗ 2104», рухаючись по вул. Нова у м. Верхівцево, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , 1992 р.н., який рухався попереду у попутному напрямку.

Внаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_6 загинув на місті події.

Водій автомобіля «ВАЗ 2104» з р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , згідно висновку медичного огляду №237 від 01.01.2025 16 год. 00 хв. перебуває у стані алкогольного сп`яніння (драгер 1.82 проміле).

01 січня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 з правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 286-1 КК України.

01 січня 2025 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено велосипед червоного кольору без маркування, та направлено для зберігання до майданчику тимчасового тримання ТЗ ВП №3 Кам`янського РУП за адресою: м. Верхньодніпровськ, вул. Авраменка 21.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

01 січня 2025 року велосипед червоного кольору без маркування, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ураховуючи, що для проведення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речового доказу - велосипед червоного кольору без маркування, а також для проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій з указаним речовим доказом, зокрема проведення судової трасологічної, автотехнічної експертизи, обшук автомобіля з метою виявлення та вилучення будь-яких додаткових доказів, які мають значення для кримінального провадження, необхідно на вказане майно накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, так як існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та підлягає збереженню.

Оскільки, велосипед червоного кольору без маркування, є основним об`єктом кримінального правопорушення пов`язаного з його експлуатацією та керуванням, по ньому будуть проводитися судово-автотехнічна експертиза, судова транспортно-трасологічна експертиза та судова експертиза технічного стану автомобіля, з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, арешт велосипеда у даному кримінальному провадженню є необхідним.

Прокурор в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності, в клопотанні вказав, що заявлені вимоги підтримує.

Як вбачається з матеріалів клопотання, володілець майна ОСОБА_6 загинув на в результаті ДТП на місті події.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно вилучено 01.01.2025.

Клопотання про арешт майна було подано до суду 02.01.2025, тобто в межах строку, визначеного ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000002 від 01 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 01.01.2025, 01 січня 2025 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено велосипед червоного кольору без маркування, та направлено для зберігання до майданчику тимчасового тримання ТЗ ВП №3 Кам`янського РУП за адресою: м. Верхньодніпровськ, вул. Авраменка 21.

Постановою слідчого вилучений велосипед червоного кольору без маркування, визнаний речовим доказом, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що велосипед червоного кольору без маркування, який визнаний речовим доказом та має доказове значення у даному кримінальному провадженні і може бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місце зберігання арештованого майна відповідно до розділу «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 01 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, на майно - велосипед червоного кольору без маркування, вилучений 01.01.2025 року в ході огляду місця події.

Заборонити володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору та іншим заінтересованим особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1