КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/2521/2025 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

в режимі ВКЗ

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 00001855, внесеного до ЄРДР 22 лютого 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року, якою кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

за ч. 3 ст. 185 КК України закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою суду встановлено, що 22 лютого 2020 року, о 14:30 год. ОСОБА_8 зайшов до корпусу № 11 НДСЛ «Охматдит», що за адресою: м. Київ, вул. В. Чорновола, 28/1, де побачив вхідні двері до палати № 4, у якій на ліжку знаходився мобільний телефон марки «ASUS ZenFone Live», IMEI: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 .

У цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення, а саме палати № 4, корпусу № 11, НДСЛ «Охматдит», що за адресою: м. Київ, вул. В. Чорновола, 28/1, у якій на ліжку знаходився мобільний телефон марки «ASUS ZenFone Live», IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 3000 (три тисячі) гривень, який належить ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення, а саме палати № 4, корпусу № 11, НДСЛ «Охматдит», що за адресою: м. Київ, вул. В. Чорновола, 28/1, у якій на ліжку знаходився мобільний телефон марки «ASUS ZenFone Live», IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 3000 (три тисячі) гривень, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_8 , 22 лютого 2020 року о 14:40 год., знаходячись в коридорі корпусу № 11 НДСЛ «Охматдит», що за адресою: м. Київ, вул. В.Чорновола, 28/1, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони несуть таємний характер, дочекавшись, коли ОСОБА_10 вийшла з палати та мобільний телефон залишила без нагляду, проник через відчинені двері до приміщення палати № 4 корпусу № 11, НДСЛ «Охматдит» та взяв з ліжка мобільний телефон марки «ASUS ZenFone Live», IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 3000 (три тисячі) гривень, який належить ОСОБА_10 , з метою викрадення.

Після чого, ОСОБА_8 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 3000 (три тисячі) гривень.

А всього, ОСОБА_8 , повторно, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_10 на загальну суму 3000 (три тисячі) гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд дійшов висновку про закриття кримінального провадження у цій частині, обґрунтовуючи прийняте рішення тим, що за змістом обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 22 лютого 2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що виразились у таємному, повторному, викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у інше приміщення, на суму 3000 грн.

З посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024року, положення п.п. 169.1.1, п.169.1 ст. 169 ПК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», яким встановлений прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2020 року у розмірі 2102 грн., суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження № 00001855 від 22 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Цією же ухвалою вирішено долю речових доказів.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважаючи ухвалу незаконною, прокурор у провадженні ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати; призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що вказана ухвала суду є незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом не ставилося на обговорення питання щодо закриття кримінального провадження № 00001855 від 22 лютого 2020 року у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що підтверджується журналом судового засідання від 26 вересня 2024 року. Крім того, у журналах судового засідання взагалі відсутні відомості щодо ставлення на обговорення судом питання щодо закриття кримінального провадження № 00001855 від 22 лютого 2020 року у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Прокурор зазначає, що судом вірно розраховано розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який станом на 1 січня 2020 року встановлений в розмірі 1051 грн, але застосовано закон, який не підлягає застосуванню. Відповідно до ст. 51 КУпАП дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто, 2102 грн. на момент вчинення ОСОБА_8 правопорушення. Всупереч вказаних вимог, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року кримінальне провадження № 0001855 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України закрито судом на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, що є явним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки сума викраденого майна станом на момент вчинення правопорушення перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян та становить 3000 грн.

Потерпіла, повідомлялась про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, проте, в судове засідання не з`явилась, будь-яких заяв та клопотань не подавала.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, заявника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався наведених вимог закону.

Як встановлено з наявним матеріалів, Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінальних проваджень відносно ОСОБА_8 за ч. 3, 4 ст. 185 КК України.

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП (станом на час інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення) передбачалась відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Диспозицією ч. 1 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Таким чином, особа, за наявності підстав, за ст. 185 КК України у взаємозв`язку зі ст. 51 КУпАП, пп.169.1.1 ст. 169 ПК України, у разі, якщо сума крадіжки перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, підлягала кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України.

За змістом оскаржуваної ухвали ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні 22 лютого 2020 року крадіжки належного ОСОБА_10 майна вартістю 3000 грн.

З 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становив 2102 грн., відповідно податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян становили 1051 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто, у 2020 році - 210,2 грн (0,2 х (50% х 2102).

9 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з урахуванням вимог Закону № 3886-IX від 18 липня 20124 року особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням вимог Закону № 3886-IX від 18 липня 2024 року особа підлягає кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX від 18 липня 2024 року у ст. 51 КУпАП, безпосередньо впливають на розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, і такі зміни поліпшують становище особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України.

З огляду на вимоги Закону № 3886-IX, положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає у 2020 році кримінальна відповідальність, становить 2102 грн.

Разом з тим, вартість належного ОСОБА_10 майна, у викраденні якого обвинувачується ОСОБА_8 , є більшою за розмір, з якого відповідно до Закону 3886-IX у взаємозв`язку з нормами Податкового кодексу України з 1 січня 2020 року настає кримінальна відповідальність, а, відтак, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за вказаним епізодом не підлягає закриттю у зв`язку з декриміналізацією, про що обґрунтовано зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ухвала суду як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність на підставі ст. 409, 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора, яка є обґрунтованою, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні - прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4