ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року про часткове задоволення заяви захисника ОСОБА_5 про вирішення іншого питання про всякого року сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в порядку п. 14 ст. 537 КПК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року частково задоволена заява захисника ОСОБА_5 та на підставі ч. 4 ст. 375 КПК України, зазначено початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 , за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року, з моменту приведення вироку до виконання. В іншій частині заяви відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, при ухваленні вказаного вироку, у його резолютивній частині, судом не було зазначено початок строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та враховуючи викладене, вважав за необхідне задовольнити заяву та визначити початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року з моменту приведення вироку до виконання. Судом також було зазначено, що вимоги в частині зазначення дати закінчення строку відбування покарання обвинуваченого задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими та не відповідають вимогам діючого КПК України.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та повернути клопотання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що судом допущено неповноту судового розгляду, оскільки взагалі не досліджено матеріали справи, які підлягають з`ясуванню, не встановлено точну дату звернення вироку до виконання, дату його направлення до військової частини.

Крім того вказує, що клопотання було розглянуто судом за відсутності прокурора, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши захисника ОСОБА_5 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, вирішує в тому числі інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як слідує зі змісту вимог заяви захисника ОСОБА_5 , останній просив місцевий суд визначити кінцеву дату закінчення строку відбування покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року затверджено угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2023 року, яка була укладена між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та обвинуваченим ОСОБА_8 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено йому основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 58 КК України призначене ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки замінено на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням у доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.

Під час відбування цього покарання засуджений ОСОБА_8 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти відносно ОСОБА_8 скасувано. Звільнено ОСОБА_8 , з-під варти в залі суду. Зараховано у строк відбування покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення з 14 червня 2023 року по 20 листопада 2023 року, з розрахунку один день позбавлення волі - три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Вирішуючи дану заяву, місцевий суд визначив початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року, а саме з моменту приведення вироку до виконання.

В той же час, суд не задовольнив вимоги в частині зазначення дати закінчення строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки такі вимоги є необґрунтованими та не відповідають вимогам діючого КПК України.

За таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 47 КВК України, про прийняття вироку до виконання командир військової частини протягом трьох днів сповіщає суд, який постановив вирок. Строк відбування покарання у виді службового обмеження для військовослужбовця обчислюється роками, місяцями і днями, протягом яких засуджений військовослужбовець перебував на військовій службі та з його грошового забезпечення провадилося відрахування.

Початком строку відбування покарання вважається день, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця.

За три дні до закінчення встановленого вироком суду строку службового обмеження для військовослужбовця командир військової частини видає наказ про припинення його виконання із зазначенням дати припинення.

Як слідує з наданих суду апеляційної інстанції довідок про доходи засудженого військовослужбовця ОСОБА_8 , останній, під час несення служби в ВЧ НОМЕР_1 , отримував доходи, однак при цьому, протягом 2023 року та з січня по травень 2024 року, не здійснювалось жодних утримань на виконання вироку.

Далі, після вибуття до ВЧ НОМЕР_2 , згідно до довідки про доходи, з червня 2024 року по січень 2025 року, військовослужбовець ОСОБА_8 отримував грошове забезпечення, з якого відраховувалося 20 % в дохід держави на підставі вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року.

Тобто, фактично, відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця на виконання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року розпочато з червня 2024 року, що і слід вважати моментом приведення вироку до виконання, як про це і зазначено судом першої інстанції.

При цьому, визначення дати закінчення строку відрахуванням у доход держави суми грошового забезпечення засудженого, є компетенцією командира військової частини, відповідно до ч. 4 ст. 47 КВК України та з урахуванням вимог ст. 73 КК України, щодо обчислення строків покарання.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , з наведений в ній мотивів, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року про часткове задоволення заяви захисника ОСОБА_5 про вирішення іншого питання про всякого року сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в порядку п. 14 ст. 537 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4