КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7822/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тютюнники, Чуднівського району Житомирської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування, до 03.01.2025 року включно.

Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, визначених КПК України.

Визначено заставу у розмірі 3302 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9 998 456 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з місця постійного проживання, в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також іншими співробітниками Державної прикордонної служби;

- носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії ухвали до 03.01.2025 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти та повідомити про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисники посилались на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки під час її постановлення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

06.12.2024 року від захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких захисники посилаються на те, що ухвала слідчого судді не містить об`єктивних даних, доказів та відомостей, які б мав довести прокурор та зобов`язаний був встановити слідчий суддя для того, аби продовжити застосований запобіжний захід.

Вказують, що у судовому рішенні не зазначено жодного причинно-наслідкового зв`язку між нібито встановленими слідчим суддею обставинами та правовими підставами для продовження запобіжного заходу, не зазначено жодних обґрунтованих мотивів його прийняття.

Зазначають, що постановлення судового рішення про продовження застосованого запобіжного заходу до особи, у разі відсутності в розпорядженні слідчого судді доказів з яких би він міг встановити обґрунтованість підозри та/або достатність підстав допускати наявність ризиків та/або недостатність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, є свідченням істотного порушення вимог кримінального процесуального Закону, що перешкоджає постановленню законного та обґрунтованого судового рішення.

В доповненнях до апеляційної скарги апелянти посилаються на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Апелянти стверджують, що у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою орган досудового розслідування зазначив надумані обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, оскільки вони не підтверджені доказами, а слідчий суддя відмовився їх перевіряти на належність, допустимість, достовірність та достатність.

Таким чином, на думку апелянтів, під час продовження застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу слідчий суддя допустив неповноту і однобічність з`ясування обставин справи та невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи, що істотно вплинуло на правильність прийняття рішення у справі, тобто не дотримався покладеного на нього обов`язку перевірити обґрунтованість підозри особи, а тому прийняте рішення підлягає скасуванню.

Крім цього, апелянти посилаються на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 cт. 177 КПК України, та наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.

Стверджують, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою не було наведено жодного нового обґрунтування, яке б давало підстави стверджувати, що наразі реально існує хоча б один із ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення в клопотанні про продовження строку тримання під вартою викладає такі самі обставини, на підставі яких вони дійшли висновку про наявність ризиків при зверненні з клопотанням про застосування запобіжного заходу та надалі його продовження, відповідно до клопотання про продовження строку тримання особи під вартою від 26.08.2024 року та клопотання про продовження строку тримання особи під вартою від 30.09.2024 року.

Захисники вказують, що зі спливом часу існування ризиків, на які покликається сторона обвинувачення, втратило свою актуальність. В той же час, сторона захисту на спростування існування будь-яких ризиків з боку ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000979 від 05.11.2024, повідомляє, що ОСОБА_8 , маючи родину, яка потребує його підтримки, є зацікавленим перебувати поряд з нею, допомагати їм та підтримувати, не збирався і не збирається переховуватися від органів досудового розслідування і суду, а навпаки, зацікавлений вести свій звичайний уклад життя. Не існує жодної обставини, яка б дала підстави вважати, що ОСОБА_8 може мати чи має намір переховуватися або ж ухилятися від виконання процесуальних обов`язків.

На переконання захисників, сторона обвинувачення, за відсутності доказів, тягар доказування та обґрунтування переклала на суд, а суд зайняв позицію мовчазної згоди з доводами сторони обвинувачення та повне ігнорування позиції сторони захисту, що призвело до автоматичного та безпідставного продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Апелянти стверджують, що ОСОБА_8 не мав наміру та реальних можливостей будь-яким чином впливати на розслідування в ході кримінального провадження, тобто взагалі відсутні будь-які ризики, які хоча б теоретично могли б давати достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вищевказані дії.

Також захисники наголошують, що слідчим суддею визначено ОСОБА_8 непомірний для підозрюваного розмір застави, яку він ніколи не зможе внести, що робить безальтернативним застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та є вочевидь незаконним і неконституційним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Центрального апарату Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження № 0000619, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. ч. 2, 3 ст. 332, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

05.07.2024 року о 08 год. 45 хв. ОСОБА_8 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України і в той же день йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Зокрема, ОСОБА_8 , використовуючи своє службове становище, перебуваючи в період часу приблизно з 03 год 42 хв по 04 год 42 хв 24.06.2024 року в пункті пропуску «Ягодин» за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Римачі, вул. Призалізнична, буд. 14, діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, досудове розслідування щодо якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, використавши втрачений паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_13 , незаконно переправив ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України - на виїзд з України без проходження прикордонного та інших видів контролю.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому службовою особою з використанням службового становища за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому службовою особою з використанням службового становища за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

06.07.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 серпня 2024 року включно, з визначенням застави в розмірі 25 000 000 гривень.

28.08.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_8 було продовжено строк тримання під вартою до 05 жовтня 2024 року, з визначенням застави в розмірі 20 136 200 гривень.

30.09.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до шести місяців, тобто до 04 січня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2024 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 30.11.2024 року та визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 4 950 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 14 988 600 грн.

12.11.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

14.11.2024 року зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000979 докази визнано достатніми для складання обвинувального акту та підозрюваним і їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

26.11.2024 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , за погодження із прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, і, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий вказав, що наразі заявлені при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати.

У клопотанні слідчий також зазначив, що на теперішній час у кримінальному провадженні виконуються вимоги статті 290 КПК України, що перешкоджає закінчити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків слідчий просив продовжити ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з визначенням такого ж розміру застави, як був визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування, до 03.01.2025 року включно.

Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, визначених КПК України.

Визначено заставу у розмірі 3302 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9 998 456 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з місця постійного проживання, в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також іншими співробітниками Державної прикордонної служби;

- носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії ухвали до 03.01.2025 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти та повідомити про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується на даному етапі розслідування зібраними під час досудового розслідування доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, ніж тримання під вартою, у тому числі з підстав, наведених захисником, при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність виняткових обставин, які б не враховувались при прийнятті попереднього рішення щодо визначення ОСОБА_8 саме такого виду запобіжного заходу, оскільки захисником не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, вказаних у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків, тривалість та стійкість інкримінованої протиправної діяльності та її наслідків, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працевлаштований, має офіційні джерела доходів, постійне місце реєстрації та проживання і, виходячи з того, що встановлені ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які на даний час не змінилися, є реальними та достатніми для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, та не забезпечать виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, характер та конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також час тримання під вартою, правильно визначив підозрюваному ОСОБА_8 співмірну із суспільною небезпекою, пропорційну з урахуванням можливого настання негативних наслідків, завданих інкримінованим діянням, суму застави у розмірі 3302 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 998 456 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на те, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене, не заслуговують на увагу суду посилання захисників на те, що слідчим суддею не враховано доводи сторони захисту та встановлено завідомо непомірний для підозрюваного розмір застави з огляду на те, що згідно довідок про доходи ОСОБА_8 останній за 2023 рік отримав офіційний дохід на суму 657 077,52 грн. та за перше півріччя 2024 року - 310 351,66 грн.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи сторони захисту в апеляційній скарзі з доповненнями, що сукупність наявних доказів та аналіз матеріалів судової справи встановлює відсутність підстав для «розумної підозри» щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них; протоколи огляду не містять всіх додатків, а саме носіїв інформації, які оглядалися, що фактично унеможливлює встановлення достовірності змісту інформації, яка оглядалася, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисників про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції, підтверджується існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, які на даний час не змінилися, є реальними та достатніми для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки доказів зменшення вказаних ризиків стороною захисту не надано.

Твердження сторони захисту про те, що у клопотанні про продовження строку тримання підозрюваного під вартою не викладено нових аргументів щодо існування ризиків, є необґрунтованими, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку у сторони обвинувачення надавати слідчому судді нові аргументи при кожному продовженні запобіжного заходу. Такі ризики можуть бути триваючими та зберігати свою актуальність впродовж тривалого часу.

Посилання захисників на дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, сталі сімейні зв`язки, зокрема, дружину-інваліда 2 групи та двох дітей, один студент, а інший - неповнолітній, є безпідставними, оскільки, з урахуванням повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя в ході розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави, а вказані дані про особу підозрюваного не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги захисників висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення,а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4