Справа № № 585/2834/24
Номер провадження 1-кп/585/155/25
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

03 березня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні а залі суду в м.Ромни матеріали обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000032 від 16 січня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, надійшов до Роменського міськрайонного суду Сумської області 21 червня 2024 року.

Захисник обвинуваченої у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст.. 291 КПК України, зокрема у зв`язку із неконкретністю пред`явленого особі обвинувачення, що порушує її право на захист.

Обвинувачена підтримала заявлене клопотання та просила про його задоволення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважала за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вказавши на те, що останній підлягає розгляду Роменським міськрайонним судом Сумської області, фактичний виклад обставин кримінального правопорушення викладено у відповідності до вимог закону, як і формулювання обвинувачення, проти заявленого стороною захисту клопотання про повернення обвинувального акту заперечувала.

Заслухавши сторону захисту, думку прокурора та дослідивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

Так, частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення обвинувального акта прокурору, у разі його невідповідності вимогам КПК України.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.

У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер (1); анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (2); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство (3); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (3-1); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора (4); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (5); обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання (6); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (7); підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими (7-1); розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) (8); розмір пропонованої винагороди викривачу (8-1); дату та місце його складення та затвердження (9).

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та в будь-якому випадку і формулювання обвинувачення, що встановлено вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Таким чином, вказана норма кримінального процесуального закону вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті: фактичних обставин кримінального правопорушення (1), правової кваліфікації (за термінологією теорії кримінального процесу «формула обвинувачення») (2) та формулювання обвинувачення (3).

Формула і формулювання обвинувачення (юридичне формулювання) складають правову модель кримінального правопорушення, яка вказує на кримінально-правову норму, порушення якої інкримінується обвинуваченому.

Крім того, частина 4 ст. 291 КПК України кореспондує, які документи мають додаватися до обвинувального акта та зазначає, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Отже, до суду має надійти обвинувальний акт, в якому мають міститися обов`язкові відомості, які зазначені у ч. 2 ст. 291 КПК України та бути доданий перелік документів, який зазначений у ч. 4 ст. 291 КПК України.

Пункт 13 частини першої статті 3 КПК України надає визначення обвинувачення, зокрема, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За наслідками перевірки обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000032 від 16 січня 2021 року вбачається, що в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення, натомість суд констатує відсутність конкретного висунутого формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_3 .

Не вдаючись до оцінки викладеного у змісті обвинувального акта, суд вважає за необхідне зазначити, що виклад фактичних обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є самостійними частинами обвинувального акта.

Формулювання обвинувачення має відповідати вимогам п. 2 ч. 2 ст. 374, ст. 475 КПК України та відображати всі істотні обставини і посилатися на ознаки правопорушення, передбачені диспозицією частини статі КК України, за якою особі висунуте обвинувачення.

Кримінальний процесуальний закон визначає, що виключно прокурору належать повноваження викладати в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, визначати правову кваліфікацію правопорушення та формулювати обвинувачення.

Разом з цим, відсутність в обвинувальному акті формулювання конкретного обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно порушує право ОСОБА_3 на захист.

Приходячи до висновку про відсутність конкретного формулювання обвинувачення, що є невід`ємною складовою обвинувального акту, суд керується наступним.

Так, формулювання обвинувачення у обвинувальному акті щодо ОСОБА_3 викладено наступним чином: « ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, а саме в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили, та у перешкоджанні його виконанню вчиненому службовою особою, що заподіяли істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам.

При цьому, об`єктивна сторона злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК України полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

Згідно тлумачення Словника української мови Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАНУ «альтернатива» (від лат. alter один з двох) необхідність вибору однієї з двох можливостей, що виключають одна одну.

Крім того, згідно тлумачення Словника української мови Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАНУ сполучник «або» уживається на означення того, що з ряду перелічуваних предметів (явищ і т. ін.) можливий тільки один.

У іншому ж випадку діяння підлягає кваліфікації за декількома епізодами кримінальних правопорушень, які щонайменше мають бути відмінними за складом їх суб`єктивної сторони, що підлягає відображенню при формулюванні обвинувачення.

Суд зважає також й на те, що необхідність роз`яснення суті обвинувачення та його зрозумілість для обвинуваченого покладається на суд (ч. 1 ст. 348 КПК України), однак процитоване вище формулювання обвинувачення не надає можливості суду належним чином роз`яснити особі суть пред`явленого обвинувачення внаслідок його взаємовиключності.

Цей обов`язок суду кореспондується з правом обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України) і яке реалізується через вручення йому обвинувального акта під розписку з наданням доступу до усіх матеріалів справи, з подальшим висуненням публічного обвинувачення у суді.

Отже, прокурор в ході судового розгляду буде позбавлений можливості оголосити текст обвинувального акта щодо висунутого обвинувачення, а суд роз`яснити суть обвинувачення і з`ясувати у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому.

Суд також звертає увагу, що обізнаність суті обвинувачення стосується не лише правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, із зазначенням статті (частини статті) відповідного закону про кримінальну відповідальність, а й описової частини обвинувального акта, в якій мають зазначатися деталі вчинення злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Необхідність зазначати повну та детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Виходячи з наведеного, вбачається, що при затвердженні обвинувального акта, його направленні до суду, недотриманий принцип забезпечення права на захист, оскільки обвинувальний акт не інформує обвинуваченого про причину обвинувачення, так і про його характер.

Як попередньо зазначалось, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які саме перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

На переконання суду, допущені порушення є очевидними недоліками обвинувального акта, що встановлено на стадії підготовчого судового засідання.

Суд також враховує позицію Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 11 листопада 2020 року, у справі № 750/9145/18, провадження № 51-1749км20, з якої вбачається, що, скасовуючи ухвалу апеляційного суду, суд зазначив, що апеляційною інстанцією, належним чином не перевірені доводи щодо неконкретності сформульованого обвинувачення, при цьому Верховний Суд послався на рішення ЄСПЛ «Жупнік проти України» від 09 грудня 2010 року, зазначивши, що межі гарантій, передбачених п. 3(а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутого особі обвинувачення, яка надалі може бути сприйнята судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Разом із цим, у п. 3 ст. 6 Конвенції підпункти а, b взаємопов`язані та визначають, що право бути поінформованим про характер і причину висунутого обвинувачення слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту.

Крім того, Касаційний кримінальний суд ВС у постанові від 04.07.2023 у справі № 127/12269/20 вказав, що «у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення (п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК). Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів.»

Зважаючи на все викладене вище, повернення обвинувального акту разом з додатками прокурору, на переконання суду, буде повністю відповідати вимогам ст.2 КПК України, відповідно до якої завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000032 від 16 січня 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_6