Справа № 147/1310/24
Провадження №11-кп/801/186/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника- адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 07.11.2024 року, яким

затверджено угоду про визнання винуватості від від 23 жовтня 2024 року між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 та визнано винуватим

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, учня 11 класу ліцею смт Тростянець Тростянецької селищної ради Вінницької області, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 357 КК України та призначено покарання

- за ч.2 ст. 289 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці без конфіскації майна з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, ч.2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, ч.2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_11 у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці без конфіскації майна з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, ч.2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ухвалено обчислювати з дня постановки ОСОБА_11 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Затверджено угоду про визнання винуватості від від 23 жовтня 2024 року між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_12 та визнано винуватим

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Преображенка Ширяївського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці без конфіскації майна з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, ч.2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ухвалено обчислювати з дня постановки ОСОБА_12 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 9090,62 грн (дев`ять тисяч дев`яносто гривень 62 коп.).

Вирішено питання з речовими доказами.

в с т а н о в и в :

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

Неповнолітній ОСОБА_11 , 03.07.2024 близько 02:00 год. спільно із особою, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, проходячи по вулиці повз домогосподарства ОСОБА_13 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , помітили на вулиці автомобіль марки ВАЗ 2121 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким вирішили незаконно заволодіти з метою покататись. Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_11 дістав із незачиненого автомобіля ключі запалювання та спільно із особою, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, з номеру телефону НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , зателефонували до неповнолітнього ОСОБА_12 на номер телефону НОМЕР_3 та домовились зустрітись в смт Тростянець на вулиці Качурівська, 15, біля кафе «Nashe cafe Zalevskiy». Під час зустрічі неповнолітній ОСОБА_11 дав ключі запалювання від автомобіля марки ВАЗ 2121 державний номерний знак НОМЕР_1 особі, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, та при цьому розповів йому та ОСОБА_12 , де знаходиться автомобіль та куди потрібно йти, а сам залишився чекати у кінці вулиці Гоголя, в місці, де відсутні житлові будинки в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області. Неповнолітні ОСОБА_12 та особа, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, таємно, тобто непомітно для мешканців приватної садиби та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу підійшли до автомобіля, після чого, скориставшись незамкнутими дверима автомобіля та наявними ключами запалювання, протиправно, всупереч волі ОСОБА_13 , незаконно заволоділи належним потерпілому ОСОБА_13 автомобілем марки ВАЗ 2121 державний номерний знак НОМЕР_1 , 1986 року випуску, синього кольору, ринковою вартістю 85843,33 грн.

Після того, як неповнолітні ОСОБА_12 та особа, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, відштовхали автомобіль від приватних будинків і скотили його вниз по вулиці Гоголя до місця, де відсутні житлові будинки в смт Тростянець, де на них чекав ОСОБА_11 , останній сів на водійське сидіння за кермо та запустив двигун автомобіля. Після чого всі втрьох поїхали кататись на окраїнах населеного пункту смт Тростянець та с. Велика Стратіївка Гайсинського району Вінницької області.

Близько 03.00 год. ОСОБА_12 залишив ОСОБА_11 та особу, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, та пішов додому, а ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, поїхали в напрямку м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області, а в подальшому польовими дорогами виїхали в с. Бирлівка Бершадської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області та приїхали до ОСОБА_14 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у якого обміняли автомобіль марки ВАЗ 2121 державний номерний знак НОМЕР_1 на автомобіль марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_4 . Оскільки у автомобілі марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_4 була відсутня акумуляторна батарея, тому ОСОБА_11 зняв акумуляторну батарею з автомобіля марки ВАЗ 2121 державний номерний знак НОМЕР_1 та установив на автомобіль марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_4 , при цьому, ОСОБА_14 доплатив ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 1000 грн. В подальшому, повертаючись із с. Бирлівка в смт Тростянець, ОСОБА_11 дав особі, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, грошові кошти, які отримав від ОСОБА_14 , в сумі 400 гривень, а решту 600 гривень залишив собі.

Отриманим автомобілем ВАЗ 2106 ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, приїхали в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області, при цьому особа, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, вийшов неподалік свого домогосподарства на вулиці Коцюбинського в смт Тростянець, поблизу кладовища, а ОСОБА_11 поїхав в напрямку свого місця проживання та залишив автомобіль на вулиці Злагоди біля домоволодіння ОСОБА_17 в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області та зник з місця події.

Таким чином, ОСОБА_11 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 289 КК України, а саме - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб. ОСОБА_12 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 289 КК України, а саме - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, встановлено, що 03.07.2024 після незаконного заволодіння транспортним засобом марки ВАЗ 2121 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись даним автомобілем у напрямку з смт Тростянець в с. Бирлівка Гайсинського району Вінницької області, неповнолітній ОСОБА_11 у бардачку виявив чоловічий гаманець, в якому знаходились банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , власником якої є ОСОБА_13 , при цьому розуміючи, що банківська картка, відповідно до примітки до ст. 358 КК України, ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», є офіційним документом. Після чого у нього виник умисел на викрадення вищевказаної картки з метою подальшого заволодіння грошовими коштами. Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, неповнолітній ОСОБА_11 шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів помістив банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 собі до кишені верхнього одягу, чим здійснив викрадення вказаної банківської картки. Однак, ОСОБА_11 , розуміючи, що PIN-код до картки йому невідомий, вирішив викрасти грошові кошти шляхом безготівкового розрахунку в магазині автозаправної станції «Avantage 7», що розташована на вулиці 1-го Травня, №115 в с. Бирлівка Гайсинського району Вінницької області.

В подальшому, приїхавши до с. Бирлівка Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_11 залишив автомобіль у лісосмузі, неподалік від автозаправної станції «Avantage 7», що розташована на вулиці 1-го Травня, №115 в с. Бирлівка Гайсинського району Вінницької області ,та попрямував до магазину вказаної автозаправної станції, де 03.07.2024 здійснив покупку товарів на загальну суму 160 грн, за які розраховувався шляхом безготівкового розрахунку викраденою банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_13 .

Таким чином, ОСОБА_11 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, прокурор Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просив вирок суду першої інстанції змінити у частині призначеного покарання. В резолютивній частині вироку зазначити, що ОСОБА_12 призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік без конфіскації майна, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,п.2,п.3,п.4 ч. 3 ст. 59-1 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В решті вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що суд першої інстанції, затвердивши угоду про визнання винуватості, згідно якої сторони узгодили покарання ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік без конфіскації майна, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,п.2,п.3,п.4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, проте судом визначено іншу міру покарання, хоча згідно вимог ст. 475 КПК України суд у резолютивній частині вироку мав зазначити узгоджену сторонами міру покарання, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У судове засідання обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_16 не з`явилися, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, участь яких згідно з вимогами КПК України не є обов`язковою, а тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності обвинувачених.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив вирок суду першої інстанції змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік без конфіскації майна з покладенням обов`язків, передбачених п.1,п.2,п.3,п.4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Захисник - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку захисників, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На переконання колегії суддів, доводи прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_9 про допущення судом першої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Главою 35 КПК України передбачено порядок здійснення кримінального провадження на підставі угод.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 468, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, за відсутності встановлених КПК (пункти 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК) підстав для відмови в її затвердженні, з`ясувавши питання, визначені в частинах 4, 5 ст. 474 КПК, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 475 КПК України, мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Як убачається в з матеріалів кримінального провадження, 03 жовтня 2024 до Тросятнецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000141 від 03.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 357 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, разом з угодами про визнання винуватості від 23 жовтня 2024 року, укладеним між

ОСОБА_11 та прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 . Відповідно до умов укладених угод, сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці без конфіскації майна. За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_11 у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці без конфіскації майна з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, ч.2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Саме таке покарання, передбачене угодою і було призначено судом обвинуваченому ОСОБА_11 .

Відповідно до умов укладених угод, сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому ОСОБА_12 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік без конфіскації майна, з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, ч.2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Затверджуючи угоду про визнання ОСОБА_12 винуватості, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінального процесуального закону, та зазначив, що узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, та санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

Разом з тим, дійшовши висновку про затвердження узгодженої прокурором та обвинуваченим ОСОБА_12 міри покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду без конфіскації майна, суд першої інстанції у мотивувальній та резолютивній частині вказав про призначення ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці без конфіскації майна з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, ч.2, п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України.

Таким чином, призначене вироком суду першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України не відповідає покаранню, узгодженому сторонами угоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_12 підлягає зміні у частині призначення покарання за ч. 2 ст. 289 КК України.

Оскільки у апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про призначення ОСОБА_12 більш суворого покарання, та викладені у ній вимоги не погіршують становище обвинуваченого, колегія суддів, у відповідності до ст. 420 КПК України, не вбачає підстав для ухвалення нового вироку.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_9 , - задовольнити.

Вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 07.11.2024 року, - змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_12 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Призначити ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік без конфіскації майна.

На підставі ст. 59 - 1 КК України покласти на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_12 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4