КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

представника власника майна - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», на ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене 06.11.2024 під час проведення огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості на узбіччі ґрунтової дороги, поблизу 100 м. від домогосподарства АДРЕСА_1 , з дерев`яних електроопор під №№ 30, 31, 32 алюмінієвий дріт А-35, загальною довжиною приблизно 320 м, на якому виявлено зовнішні пошкодження у вигляді подряпин, імовірних контактів, вм`ятин, змотування тощо, залишивши його у розпорядженні слідчого, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в арешті вказаного майна.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Вважає, що прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна з порушенням строків, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України. Доказів подання (направлення) клопотання у визначений закон строк, зокрема, відправлення клопотання поштовим зв`язком, надані матеріали не містять.

Доводи слідчого судді з цього питання зводяться до того, що 07.11.2024 прокурор направив клопотання засобами поштового зв`язку, однак такий висновок слідчого судді є безпідставним, оскільки відправником та одержувачем значаться приватні особи.

Крім того, слідчим суддею не надано оцінку обставині того, що згідно постанови про визнання майна речовим доказом, вилучений алюмінієвий дріт А-35, загальною довжиною приблизно 320 м зі слідами зовнішніх пошкоджень з електроопор № 30, 31, 32 визнаний речовим доказом в іншому кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, згідно з протоколом, вилучений дріт під час проведення огляду детально не оглядався, можливі його пошкодження, їх локалізація, характеристики не фіксувались, вилучений предмет не опечатувався у встановленому порядку із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 16.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України.

18.11.2024 прокурор Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Іванківського районного суду Київської області з клопотання про арешт майна, вилученого 06.11.2024 під час проведення огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості на узбіччі ґрунтової дороги, поблизу 100 м. від домогосподарства АДРЕСА_1 , з дерев`яних електроопор під №№ 30, 31, 32 алюмінієвий дріт А-35, загальною довжиною приблизно 320 м, на якому виявлено зовнішні пошкодження у вигляді подряпин, імовірних контактів, вм`ятин, змотування тощо, залишивши його у розпорядженні слідчого, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року дане клопотання задоволено.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкові вимоги, яким має відповідати клопотання про арешт майна і перевірку відповідності клопотання вказаним вимогам покладено на слідчого суддю. Серед таких вимог згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, зокрема, є те, що в клопотанні про арешт майна має бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не можуть бути визнані достатніми для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

Крім того, заслуговують на увагу і доводи адвоката про те, що постанова органу досудового розслідування від 06.11.2024 про визнання майна речовим доказом у зовсім іншому кримінальному провадженні № 0000162 від 26.10.2024.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що існування правової підстави для арешту вказаного майна не підтверджується відповідними доказами і саме тому на вищезазначене майно, не може бути накладено арешт без наявності на це законних підстав.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора в накладенні арешту на майно, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене 06.11.2024 під час проведення огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості на узбіччі ґрунтової дороги, поблизу 100 м. від домогосподарства АДРЕСА_1 , з дерев`яних електроопор під №№ 30, 31, 32 алюмінієвий дріт А-35, загальною довжиною приблизно 320 м, на якому виявлено зовнішні пошкодження у вигляді подряпин, імовірних контактів, вм`ятин, змотування тощо, залишивши його у розпорядженні слідчого, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт, вилученого 06.11.2024 під час проведення огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості на узбіччі ґрунтової дороги, поблизу 100 м. від домогосподарства АДРЕСА_1 , з дерев`яних електроопор під №№ 30, 31, 32 алюмінієвий дріт А-35, загальною довжиною приблизно 320 м, на якому виявлено зовнішні пошкодження у вигляді подряпин, імовірних контактів, вм`ятин, змотування тощо, залишивши його у розпорядженні слідчого, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/628/2025 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 366/3416/24

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_7

Доповідач: ОСОБА_1