09.04.2025 Справа № 363/567/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000692 від 16.05.2024 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз вироком від 21.02.2020 року Чечельницького районного суду Вінницької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 та ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільненого 23.11.2023 року умовно-достроково на підставі ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 15.11.2023 року від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 21.02.2020 року з невідбутим строком - 1 рік 1 місяць 1 день, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 2 ст. 361 КК України -

ВСТАНОВИВ:

1. 15.05.2024 у вечірній час доби (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), проте не пізніше ніж 21 год. 29 хв., ОСОБА_4 перебував по вул. Генерала Кульчицького в м. Вишгороді Київської області, де за адресою останнього зустрівся з ОСОБА_6 , в якого правомірно отримав його мобільний телефон марки «Redmi» Note 125 Onyx Bleck 8 GB |RAM 256 GB ROM IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ; SN НОМЕР_3 , виявив застосунок «Приват24», знаючи дані для входу у вказаний за стосунок, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілого ОСОБА_6 , в автоматизованій системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з метою витоку інформації, яка на ньому обробляється. В подальшому, в той же день та час, а саме 15.05.2024 у вечірню пору доби (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), проте не пізніше ніж 21 год. 29 хв., знаходячись на території м. Вишгорода Київської області (точного місця встановити не вдалося за можливе), маючи прямий умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілого ОСОБА_6 , в автоматизованій системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з метою витоку інформації, яка на ньому обробляється та згідно

ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю, а також її несанкціонованої підробки, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_6 , за номером НОМЕР_4 відкритим в АТ КБ «ПриватБанк», неправомірно використовуючи належне ОСОБА_6 на правах приватної власності кінцеве комп`ютерного обладнання - мобільний телефон марки «Redmi» Note 125 Onyx Bleck 8 GB |RAM 256 GB ROM IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ; SN НОМЕР_3 , на операційній системі «Android», з мобільним номером оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_5 », з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, неправомірно використовуючи логін ОСОБА_6 , шляхом незаконного введення паролю-доступу користувача, здійснив несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілого в зазначеній автоматизованій системі, що призвело до несанкціонованого витоку інформації, яка в ньому оброблювалась в частині розміру коштів, наявних на картковому рахунку потерпілого.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем.

2. 15.05.2024 у вечірній час доби (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), проте не пізніше ніж 21 год. 29 хв., ОСОБА_4 перебував по вул. Генерала Кульчицького в м. Вишгороді Київської області, де за адресою останнього зустрівся з ОСОБА_6 , в якого правомірно отримав його мобільний телефон марки «Redmi» Note 125 Onyx Bleck 8 GB |RAM 256 GB ROM IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ; SN НОМЕР_3 , виявив застосунок «Приват24», знаючи дані для входу у вказаний за стосунок, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, які знаходилися на банківській картці, що належить ОСОБА_6 за номером НОМЕР_4 банку АТ КБ «ПриватБанк». Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 15.05.2024 о 21 год. 29 хв., знаходячись на території м. Вишгорода Київської області (точного місця встановити не вдалося за можливе), достовірно знаючи, що в Україні діє воєнний стан, розуміючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться не поміченими, зайшов до автоматизованої системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_4 банку АТ КБ «ПриватБанк», де за допомогою транзакції на власну банківську картку «Монобанк» НОМЕР_6 , перевів грошові кошти, а саме викрав грошові кошти в сумі 20 100 грн. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 20 100 грн. 00 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

3. Так, у вечірній час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) 16.05.2024 час але не пізніше 08 години 00 хвилин того ж дня, у ОСОБА_4 який правомірно перебував у приміщенні кімнати за №28 хостелу ТОВ «Калина 2015» (), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 15-Б, повторно виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на таємне, викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, яке знаходилося в приміщенні кімнати за №28 та належало потерпілому ОСОБА_7 . Так, реалізуючи свій злочинний, повторний умисел, ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування час але не пізніше 08 години 00 хвилин 16.05.2024 достовірно знаючи, що в Україні діє воєнний стан, розуміючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться не поміченими, перебуваючи в приміщенні кімнати за №28 хостелу ТОВ «Калина 2015» (), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 15-Б підійшов до ліжка, яке знаходилися в цій кімнаті, повторно виявив та викрав наступне майно, а саме: мобільний телефон марки «РОСО» моделі 221111317 PG ІМЕІ1: НОМЕР_7 ; ІМЕІ2: НОМЕР_8 , що був у використанні вартістю 3 415 грн. 30 коп., павер банк марки «Romoss» модель РЕА60, що був у використанні вартістю 2 625 грн., грошові кошти в сумі 1 000 грн., що належить потерпілому ОСОБА_7 . Своїми умисними, протиправними діями, вчиненими повторно, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 7 040 грн 03 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

4. Так, у вечірній час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) 16.05.2024 час але не пізніше 08 години 00 хвилин того ж дня, у ОСОБА_4 який правомірно перебував у приміщенні кімнати за №28 хостелу ТОВ «Калина 2015» (), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 15-Б, повторно виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на таємне, викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, яке знаходилося в приміщенні кімнати за №28 та належало потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Далі, реалізуючи свій злочинний, повторний умисел, ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування час але не пізніше 08 години 00 хвилин 16.05.2024, достовірно знаючи, що в Україні діє воєнний стан, розуміючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться не поміченими, перебуваючи в приміщенні кімнати за №28 хостелу ТОВ «Калина 2015» (), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 15-Б підійшов до ліжка, що знаходилося в цій кімнаті, де повторно виявив та викрав майно, яке знаходилося в одному місці, а саме: павер банк в корпусі чороного кольору марки «Носо», моделі J86A50000mAh, вартістю 1 609 грн. 30 коп., грошові кошти в сумі 800 грн., наручний годинник механічний марки «Slava», моделі 10045, з шкіряним ремінцем чорного кольору, вартістю 761 грн. 60 коп., павер банк марки «Super Fast Charge» 20000 mAh22.5 W в корпусі білого кольору, вартістю 909 грн. 30 коп., що належать потерпілим

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Своїми умисними, протиправними діями, вчиненими повторно, ОСОБА_4 завдав потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 4 080 грн 02 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

5. Так, у вечірній час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) 16.05.2024 час але не пізніше 08 години 00 хвилин того ж дня, у ОСОБА_4 який правомірно перебував у приміщенні кімнати за №28 хостелу ТОВ «Калина 2015» (), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 15-Б, повторно виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на таємне, викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, яке знаходилося в приміщенні кімнати за №28 та належало потерпілому ОСОБА_6 . Так, реалізуючи свій злочинний, повторний умисел, ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування час але не пізніше 08 години 00 хвилин 16.05.2024, достовірно знаючи, що в Україні діє воєнний стан, розуміючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться не поміченими, перебуваючи в приміщенні кімнати за №28 хостелу ТОВ «Калина 2015» (), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 15-Б підійшов до ліжка яке знаходилися в цій кімнаті, повторно виявив та викрав наступне майно, а саме: мобільний телефон марки «Redmi» Note 125 Onyx Bleck 8 GB |RAM 256 GB ROM IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ; SN НОМЕР_3 , що був у використанні вартістю 5 599 грн 30 коп., що належить потерпілому ОСОБА_6 . Своїми умисними, протиправними діями, вчиненими повторно, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 5 599 грн 30 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

6. Так, у вечірній час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) 16.05.2024 час але не пізніше 08 години 00 хвилин того ж дня, у ОСОБА_4 який правомірно перебував у приміщенні кімнати за №28 хостелу ТОВ «Калина 2015» (), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 15-Б, повторно виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на таємне, викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, яке знаходилося в приміщенні кімнати за №28 та належало потерпілому ОСОБА_10 . Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 08 години 00 хвилин 16.05.2024, достовірно знаючи, що в Україні діє воєнний стан, розуміючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться не поміченими, перебуваючи в приміщенні кімнати за №28 хостелу ТОВ «Калина 2015» (), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 15-Б підійшов до ліжка, яке знаходилося в цій кімнаті виявив та викрав наступне майно, а саме: телефон марки «Redmi 9» ІМЕІ1: НОМЕР_9 ІМЕІ2: НОМЕР_10 серійного номеру НОМЕР_11 , що був у використанні вартістю 2 799 грн 30 коп., мобільний телефон марки «Redmi 13С», ІМЕІ1: НОМЕР_12 та ІМЕІ2: НОМЕР_13 серійного номеру НОМЕР_14 , що був у використанні вартістю 3 849 грн

30 коп., павер банк марки у марки «НО» моделі PR129, що був у використанні вартістю 790 грн.

30 коп., грошові кошти в загальній сумі 1 500 грн., що належать потерпілому ОСОБА_10 . Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 8 938 грн 09 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

7. Встановлено, що у період часу з 15.05.2024 о 21 год. 29 хв. по 16.05.2024 проте не пізніше ніж 03 год. 35 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись на території м. Вишгорода Київської області (точного місця встановити не вдалося за можливе), ОСОБА_4 , маючи при собі викрадений ним телефон марки «Redmi» Note 125 Onyx Bleck 8 GB |RAM 256 GB ROM IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ; SN НОМЕР_3 , в який повторно зайшов до застосунку «Приват24», знаючи дані для входу у вказаний застосунок, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілого ОСОБА_6 , в автоматизованій системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з метою витоку інформації, яка на ньому обробляється. В подальшому, в той же день та час, а саме у період часу з 15.05.2024 о 21 год. 29 хв. по 16.05.2024 проте не пізніше ніж 03 год. 35 хв., (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись на території м. Вишгорода Київської області (точного місця встановити не вдалося за можливе), маючи прямий умисел, спрямований на повторне несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілого ОСОБА_6 , в автоматизованій системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з метою витоку інформації, яка на ньому обробляється та згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю, а також її несанкціонованої підробки, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_6 , за номером НОМЕР_4 відкритим в АТ КБ «ПриватБанк», неправомірно використовуючи належне ОСОБА_6 на правах приватної власності кінцеве комп`ютерного обладнання - мобільний телефон марки «Redmi» Note 125 Onyx Bleck 8 GB |RAM 256 GB ROM IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ; SN НОМЕР_3 , на операційній системі «Android», з мобільним номером оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_5 », з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, неправомірно використовуючи логін ОСОБА_6 , шляхом незаконного введення паролю-доступу користувача, повторно здійснив несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілого в зазначеній автоматизованій системі, що призвело до несанкціонованого витоку інформації, яка в ньому оброблювалась в частині розміру коштів, наявних на картковому рахунку потерпілого.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, вчинене повторно.

Від потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 до суду надійшли заяви, в яких останні просили розглянути зазначене кримінальне провадження за їх відсутності. Суд, відповідно до вимог ст. 325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження, вирішив за можливе з`ясувати всі обставини під час судового розгляду за відсутності потерпілих та вирішив питання про проведення судового розгляду без них.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 та за ч. 1, ч. 2 ст. 361 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини їх вчинення, як вони зазначені в обвинувальному акті, при цьому зазначив час, місце та спосіб їх вчинення, зазначив, що щиро кається у скоєнному, викрадені речі, окрім грошей повернуті потерпілим, які претензій до нього не мають, що стосується грошових коштів, то він намагається їх повернути потерпілим в самий найближчий час.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 , яка виразилась: у несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем за першим епізодом; у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану за другим, третім, четвертим, п`ятим та шостим епізодах; у несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем, вчиненому повторно за сьомим епізодом доведена, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 361 КК України, відповідно.

Згідно ст. 66 КК України - обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Так, відповідно до розуміння правової природи та значення поняття щирого каяття, як обставини, що впливає на призначення покарання, передбаченої ст. 66 КК України, правових позицій, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття є сукупністю невід`ємних одне від одного складових, що характеризують об`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину і полягають у повному визнанні своєї провини у вчиненні злочину, висловлюванні жалю з цього приводу та бажання виправити ситуацію, що склалася, а так саме й готовність нести відповідальність. Тобто, всі ці фактори правової поведінки обвинуваченого є невід`ємними складовими щирого каяття.

Крім того, як зазначив Верховний суд у Постанові від 15.11.2021 року у справі за №199/6365/19, що розкаяння передбачає, окрім визнання факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Про щире каяття обвинуваченого свідчить його поведінка як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, де останній надав покази, повністю визнав вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, попросив вибачення у потерпілих за свої дії, послався на те, що цілком розуміє, що вчинив злочини, засудив свою поведінку, зазначав, що на такий крок пішов виключно із-за тяжкого матеріального становища, але це жодним чином його не виправдовує, пообіцяв в майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень, викрадені речі він віддав працівникам поліції, які повернули їх потерпілим, що стосується грошових коштів, то він намагається їх повернути потерпілим в самий найближчий час.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. 65 та ст. 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є проступком, тяжкими та нетяжким злочинами, обставини, що пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, офіційно не працює, за місцем реєстрації характеризується посередньо, тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 та ч. 2 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України у межах санкції частин цих статей.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу винного, беручи до уваги обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він щиро покаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, беручі до уваги думку прокурора, який просив застосувати до обвинуваченого ст. 70 та ст. 71 КК України, позицію потерпілих, які жодних претензій до обвинуваченого не висували, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому потрібно призначити за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 2 ст. 361 КК України у виді 3 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 184 КК України у виді 5 років позбавлення волі і, враховуючи вимоги ст. 70, ст. 71 КК України, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Але в той же час згідно вимог п. 20 Постанови ПВСУ за №7 від 24.10.2003 року з відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначаються покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Приписами п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року передбачено, що за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Так, обвинувачений вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення після постановлення вироку від 21.02.2020 року Чечельницьким районним судом Вінницької області, яким він був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70, ст. 71 КК України та йому призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі, а відтак суд застосовує правила, передбачені ст. 71 КК України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, враховуючи все зазначене, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати остаточне покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим так і іншими особами. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Судом встановлено, що 10.12.2024 року слідчим суддею Вишгородського районного суду Київської області щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.02.2025 року включно, який потім, ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду від 03.02.2025 року, за клопотанням прокурора, було продовжено в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.02.2025 року, а ухвалами Вишгородського районного суду від 05.02.2025 року та від 02.04.2025 року, за клопотанням прокурора строк дії обраного раніше обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено спочатку по 05.04.2025 року включно, потім по 31.05.2025 рік включно, з визначенням обвинуваченому ОСОБА_4 застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління ДСА України у Київській області.

Учасники судового провадження не заявляли клопотань про скасування чи зміну запобіжного заходу. У зв`язку з цим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому, слід залишити без змін, до набрання цим вироком законної сили. В той же час, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення обвинуваченого підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку день за день.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні експертизи з обвинуваченого на користь держави.

Цивільній позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 361 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, приєднати частково до призначеного покарання за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 21.02.2020 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести ) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , у строк остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 10.12.2024 року і до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , з визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят), залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи за №3377/24 від 08.07.2024 року у розмірі 480 грн.

Речові докази, а саме:

-сліди папілярних візерунків, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області знищити;

-кросівки темного кольору, чоловіча куртка темно-синього кольору, дорожня сумка синього кольору, телефонні навушники чорного кольору марки panasunic; два зарядні блоки марки Lenovo та ho; мобільний телефон марки Nokia модель 1600 з сім картою НОМЕР_15 , IMEI: НОМЕР_16 ; мобільний телефон марки xiomi модель M2006C3LG в корпусі темно-синього кольору з чохлом блакитного кольору IMEI: НОМЕР_17 , IMEI: НОМЕР_18 з сім картою мобільного оператора Київстар, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, що належать ОСОБА_4 передати останньому;

-чоловічі кросівки чорно-зеленого кольору на шнурівках 43 розміру, мобільний телефон марки росо моделі 221111317 PG в корпусі темно-синього кольору з прозорим силіконовим чохлом IMEI: НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 ; зарядний пристрій павер банк в корпусі чорного кольору марки romoss модель PEA60 з зарядкою білого кольору 2 штуки та 1 чорного кольору; сумка коричневого кольору, що передані на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_7 зашити в розпорядженні останнього;

-мобільний телефон марки redmi в корпусі синього кольору моделі 23108 RN04Y, силіконовий чохол чорного кольору, що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити в розпорядженні останнього;

-павер банк в корпусі чорного кольору марки но моделі PR 129 з зарядними шнурами в кількості 4 штуки, 2 білого кольору, 2 чорного, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 залишити в розпорядженні останнього;

-павер банк в корпусі чорного кольору марки носо моделі J86A50000mAh, що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити в розпорядженні останнього;

-сумка зеленого кольору; набір постільної білизни синього кольору; шкарпетки чоловічі в кількості 6 пар; предмет схожий на кухонний ніж з руків`ям білого кольору; предмет схожий на кухонний ніж з дерев`яним руків`ям; ніж складний, типу метелик чорного кольору; виписка на ім`я ОСОБА_9 від 18.03.2024 року за №303; направлення за №1998 від 13.03.2024 року на ім`я ОСОБА_9 шампунь 2 штуки; гель та піна після гоління; антиперсперант; зубна паста; аптечка синього кольору з медикаментами та матеріалом; ремінь шкіряний чорного кольору з металевою пряжкою; штани спортивні чорного кольору 48 розміру; футболка синього кольору; футболка сірого кольору 2 штуки; футболка темно-сірого кольору; кухарський кітель нюдового кольору; труси сірого кольору в кількості 4 штуки; наручний годинник механічний марки slava модель 10045 з ремінцем шкіряним чорного кольору; пристрій для чищення АК чорного кольору; павер банк марки super fast charge 20000mAh22.5 w в корпусі білого кольору, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити в розпорядженні останнього.;

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_1