ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/59/25 Справа № 712/613/25 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом ІІ групи, раніше судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , посилаючись на те, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 03.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 17 березня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 17 січня 2025 року о 09 год. 39 хв.

Визначено розмір застави 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої покласти зобов`язання на нього:

1) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за кожною вимогою;

2) не відлучатись із населеного пункту, де знаходиться його зареєстроване місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_10 та іншими свідками сторони обвинувачення, за винятком участі у слідчих та процесуальних діях.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та визначити розмір застави в сумі 210000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, існують, оскільки наразі є вагомі докази причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення. Слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_7 було визнано винним за корупційне правопорушення. Тобто підозрюваний на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин менше ніж за рік. Також підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе безперешкодно чинити тиск на основного свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , а також інших свідків.

Вважає, що при визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу слід враховувати тяжкість кримінального покарання, обставини вчинення злочину, який вчинено під час воєнного стану, та його роль майновий стан підозрюваного, розмір неправомірної вигоди, тому є підстави для застосування застави у сумі неправомірної вигоди, тобто 210000,00 грн.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Із клопотання вбачається, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про дію воєнного стану та проведення загальної мобілізації в Україні, за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_11 щодо одержання неправомірної вигоди від чоловіків призовного віку за виготовлення підроблених медичних документів та здійснення впливу на членів ВЛК з метою прийняття рішення, яке є підставою для визнання непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.

Установлено, що у грудні 2024 року ОСОБА_10 , перебуваючи у м. Черкаси, поблизу КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР зустрівся з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які повідомили йому, що за грошову винагороду у розмірі 5 тисяч доларів США вони гарантують йому отримання документів, згідно яких він буде визнаний повністю непридатний до військової служби.

Вони пояснили, що їх знайомі лікарі, які обіймають керівні посади у КНП «Черкаська обласна лікарня», в тому числі в урологічному відділенні, будуть робити фіктивні виписки та діагнози на основі яких, в результаті ОСОБА_10 буде визнаний непридатним до військової служби.

У подальшому, близько 09 години 00 хвилин 17.01.2025 ОСОБА_7 , перебуваючи на території КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки, 3, реалізуючи спільний з ОСОБА_11 злочинний умисел, в ході зустрічі з ОСОБА_10 , діючи на виконання попередньої злочинної домовленості та у присутності ОСОБА_11 , повідомив ОСОБА_10 , що він допоможе йому у проходженні лікарів та отриманні «правильних» діагнозів, однак йому необхідно спочатку передати грошові кошти ОСОБА_11 у попередньо домовленій сумі, тобто 5000 доларів США для здійснення впливу на керівників та лікарів КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР.

Після вказаної розмови, ОСОБА_11 близько 09 години 20 хвилин 17.01.2025 на території КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки, 3, підійшов до автомобіля Nissan Rogue білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та, сівши в нього, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, отримав від ОСОБА_10 , який надав добровільну згоду на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, за виготовлення лікарями КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» медичних документів, що містять неправдиві відомості про стан здоров`я ОСОБА_10 , з метою прийняття рішення, яке є підставою для визнання непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.

17.01.2025 о 09 год. 39 хв. на асфальтованому майданчику КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР» розташованому за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя Хірурга Луки, 3, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, не працює, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

17.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме у обіцянці здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_10 від 06.01.2025; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 17.01.2025; протоколом затримання ОСОБА_7 від 17.01.2025, протоколом огляду від 17.01.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Ураховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, який відповідно до ч. 2 ст. 369-2 КК України карається покаранням у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Слідчим суддею зазначено, що характер інкримінованого правопорушення пов`язаний з корисливою спрямованістю. Санкція відповідної частини статті передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування, з чим погоджується апеляційний суд.

Крім того, ОСОБА_7 вироком від 19.07.2023 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 332 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України - 1 000 н.м.д.г., що становить 17000,00 гривень. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Разом з тим, згідно інформації Соснівського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Черкаській області ОСОБА_7 сплатив штраф 19.07.2024.

Так, згідно п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені за вчинення злочину до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Тобто ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, має судимість та підозрюється у вчиненні нового злочину менше ніж за рік, що є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_7 зможе безперешкодно чинити тиск на основного свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , а також інших свідків сторони обвинувачення у провадженні.

Відтак, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, останній матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності самостійно або за допомогою третіх осіб впливати на них.

Крім того, вчинене кримінальне правопорушення пов`язане з допомогою в ухиленні від мобілізації особи в умовах повномасштабної агресії російської федерації, що на даний час викликає підвищений суспільний інтерес.

Таким чином, слідчий суддя вірно вважав доведеними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення ставиться питання лише про визначення розміру застави ОСОБА_7 , а тому правильність висновків слідчого судді щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України, судом не перевіряється.

Щодо визначення підозрюваному слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів, з якими не погоджується скаржник, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

При обрахунку розміру застави слідчим суддею вірно враховано частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб встановлений Законом «Про бюджет на 2024 рік» на 1 січня поточного року, тобто 3028 грн.

ЄСПЛ у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. ЄСПЛ наголосив на тому, що суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою.

Слідчий суддя вірно зазначив, що саме розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розумно і пропорційно співвідноситься з обставинами цього кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Окремо слід зазначити, що стороною обвинувачення не доведено виключність випадку, що застава у межах визначених чинним законодавством п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстав для збільшення підозрюваному ОСОБА_7 застави колегія суддів не вбачає, оскільки саме такий розмір застави в сумі 60 560,00 грн., зможе стати стримуючим фактором, для запобігання вказаним вище ризикам.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави, враховуючи обставини даного кримінального провадження. Це зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає. Ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст. ст. 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: