Справа № 177/1951/24
Провадження № 1-кп/177/50/25
У Х В А Л А

Іменем України

14 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000948 від 01.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України. Триває стадія судового розгляду. Відповідно до визначеного порядку дослідження доказів мав би здійснюватися допит потерпілого.

Однак потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`являється, на підставі ухвали суду від 12.02.2025 доручалося ВП № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області провести розшукові дії щодо встановлення місця проживання потерпілого, оскільки останній за місцем проживання не мешкає, судові повістки надіслані засобами поштового зв`язку не отримує.

Суду не надано інформації щодо стану виконання ухвалу суду від 12.02.2025.

08.03.2025 ОСОБА_6 надіслав на адресу суду заяву, в якій висловив клопотання про відмову від обвинувачення у даному кримінальному провадженні та не заперечує щодо закриття кримінального провадження. В судове засідання 14.03.2025 ОСОБА_6 не з`явився.

Прокурор просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки за змістом висунутого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст. 122 КК України, він вчинив дії насильницького характеру відносно рідного брата ОСОБА_6 , тобто відносно родича, що згідно п.7 ч.1 ст. 284 КПК України виключає можливість закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 просили суд задовольнити клопотання потерпілого та закрити провадження по справі у зв`язку з його відмовою від обвинувачення. Захисник вказував, що заборона закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення стосується лише кримінальних проваджень передбачених ст. 126-1 КК України.

При цьому, ОСОБА_3 підтвердив той факт, що потерпілий ОСОБА_6 є його рідним братом.

При розгляді вказаного клопотання суд виходить з наступного.

Законом № 2227-VIII, який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів.

Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, яким передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, було доповнено словами: «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».

Суд критично оцінює доводи захисника про те, що заборона визначена п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України стосується виключно проваджень за ст. 126-1 КК України, адже поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством», яке вживається в п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, охоплює не лише склад злочину, передбачений ст. 126-1 КК, але й в інші суспільно небезпечні діяння, які мають ознаки домашнього насильства.

Саме такий підхід узгоджується із висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19, згідно з яким злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Як слідує зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_3 , йому ставиться у вину заподіяння брату ОСОБА_6 середнього ступеня тілесних ушкоджень за подією 19.07.2024.

ОСОБА_3 в ході судового розгляду підтвердив той факт, що потерпілий ОСОБА_6 є його рідним братом, а отже зміст обвинувачення свідчить про те, що інкриміноване правопорушення є таким, що пов`язане з домашнім насильством, адже згідно змісту обвинувачення фізичне насильство мало місце між родичами рідними братами.

До таких висновків суд приходить з урахуванням практики сформованою в постанові ОП ВС від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19, що системно застосована в інших постановах ВС, зокрема в постанові ВС від 12.02.2025 по справі № 279/50/22, від 21.08.2024 по справі № 365/621/23, від 12.10.2022 по справі № 676/6199/19, від 31.03.2021 по справі № 155/457/20, від 10.03.2020 по справі № 531/270/19 та інших.

Беручи до уваги викладене, з огляду на зміст ст. 1 Закону № 2229-VIII щодо поняття «домашнє насильство», суд приходить до висновку, що в обвинувальному акті зазначені обставини, що свідчать про те, що інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є таким, що пов`язане з домашнім насильством.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що клопотання потерпілого про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України задоволенню не підлягає, оскільки інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

Керуючись ст. ст. 284, 371, 372, 477 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення залишити без задоволення.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 08:30 год 17.03.2025.

Суддя ОСОБА_1