Справа № 559/1102/25
Провадження № 1-кп/559/166/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дубно матеріали кримінального провадження №0000014 від 12.03.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що відносно нього 07 листопада 2024 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік та застосовано наступні обмеження: зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області 1, 2, 3 і 4 понеділка кожного місяця, у період часу з 09:00 год. до 11:00 год.; заборонено виїзд за межі Дубенського району Рівненської області без відповідного дозволу Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області; заборонено перебування в ресторанах, кафе, барах, ресторанах, інших місцях міста Дубно та Дубенського району, де спиртні напої продаються на розлив. Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про встановлені вказаним судовим рішенням заборони, у порушення вимог п. «в» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, без поважних причин та без відповідного дозволу Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області на виїзд за межі Дубенського району, 07 березня 2025 року самовільно залишив обране ним місце проживання: АДРЕСА_1 та перебував у с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, чим порушив встановлені обмеження адміністративного нагляду.

Своїми умисними діями, які виразились усамовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.395 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що з листопада 2024 року він перебував під адміністративним наглядом та був ознайомлений з встановленими відносно нього обмеженнями, однак, 07 березня 2025 року поїхав до знайомих у Білокриницю, Кременецького району, тому що у нього вдома відсутнє опалення, а у знайомих опалюється. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки, викладені в обвинувальному акті обставини вчиненого кримінального правопорушення обвинувачений не оспорює, повністю їх визнав, тому, з урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, який вважав за недоцільне досліджувати докази, які ніким не оспорюються і повністю визнані обвинуваченим, суд розглянув справу згідно ч.3 ст. 349 КПК України. Фактичні обставини справи суд вважає встановленими та винність обвинуваченого доведеною. Враховуючи вищезазначене, суд визначив за недоцільне дослідження інших доказів, які ніким не оспорюються. Окрім того, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю та його дії правильно кваліфіковано за ст.395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Як передбачено ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які передбачені ст.66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, які передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є кримінальним проступком; дані про особу винного, який раніше судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

У висновку, суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, то належний виховний вплив на нього справить штраф у мінімальному розмірі, згідно санкції статті, відповідно до пред`явленого обвинувачення, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти його виправленню.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, розміром 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази у справі: копії справи № 154/24 адміністративного нагляду- відносно ОСОБА_3 на 44 аркушах- залишити у матеріалах справи.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1