Справа № 202/9526/24
Провадження № 1-кс/202/1044/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

10 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000834, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 255-1, ч. 1, ст. 255-2, ч. 1, ст. 255-3, ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №0000834, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 255-1, ч. 1, ст. 255-2, ч. 1, ст. 255-3, ч. 3 ст. 307 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що під час проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний громадянин ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , користується транспортним засобом марки «BMW 520I» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

05.02.2025 ОСОБА_7 затримано у порядку ст.208 КПК України.

05.02.2025 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.255-1, ч.1 ст. 255-2 КК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_7 використовує транспортний засіб марки «BMW 520I» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності.

Підставою для застосування арешту слідчий у клопотанні зазначає п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, оскільки санкцією частини 2 статті 255-1 КК України та частиною 2 статті 255-1 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

У разі незастосування заходу забезпечення кримінального провадження арешт майна, - щодо вищевказаного нерухомого та рухомого майна, є розумні та достатні підстави вважати, що вказане майно може бути перереєстроване, продане чи перетворене, що унеможливить подальшу конфіскацію вказаного майна.

На даній стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власника таволодільця майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та відчуження, з метою запобігання можливості його пошкодження, знищення, перетворення, оскільки особи, які ймовірно можуть бути причетними до даного злочину, використовують вказане майно, мають безпосередній доступ до нього, і можуть вчинити вищевказані дії, з метою унеможливлення притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити. Звертав увагу слідчого судді, що на даний час органами досудового розслідування не встановлено місцезнаходження транспортного засобу.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання. Зазначав, що автомобіль знаходиться в користуванні третьої особи за межами Дніпропетровської області. Зазначав, що ухвалою суду накладено вже арешт на зазначений транспортний засіб. Вважав, що підстави для накладання арешту відсутні, та просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

У провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000834, внесеного до ЄРДР 15.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 255-1, ч. 1, ст. 255-2, ч. 1, ст. 255-3, ч. 3 ст. 307 КК України.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (визначено ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КПК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації закон пов`язує з: 1)наявністю процесуального статусу підозрюваного в особи, щодо майна якої ставиться питання про арешт; 2)вказівка на конфіскацію як додатковий вид покарання в санкції статті Кримінального кодексу України, яка інкримінована підозрюваному; 3)належність підозрюваному майна, щодо якого ставиться питання про арешт, на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Перелік майна, яке підлягає конфіскації, наведений у ч. 1 ст. 49 КВК України, згідно з якою конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

05.02.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України, та обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Санкція ч. 2 ст. 255-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Санкція ч.1 ст. 255-2 КК України також передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «BMW 520I» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2023 накладено арешт з забороною відчуження, розпорядження, та користування на вилучений 25.05.2023 транспортний засіб -автомобіль марки «BMW 520I» д.н.з. НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_7 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.09.2024 скасовано накладений арешт, на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2023, в рамках кримінального провадження № 0000218, на транспортний засіб - автомобіль марки «BMW 520I» д.н.з. НОМЕР_1 , в частині заборони користування, залишивши арешт щодо заборони розпоряджатись транспортним засобом у будь-який спосіб.

Захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначено, що автомобіль передано в користування третій особі та він знаходиться поза межами Дніпропетровської області. Органами досудового розслідування також не було встановлено місцезнаходження транспортного засобу марки «BMW 520I» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , у зв`язку з чим не проведено обшук у зазначеному автомобілі.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує положення ч. 5 ст. 170 КПК України, відповідно до якої У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи із нормативного визначення арешту майна, останній можливий шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження ним.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, слідчий суддя вважає необхідним клопотання слідчого про накладання арешту на: транспортний засіб марки «BMW 520I» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним рухомим майном, задовольнити.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000834, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 255-1, ч. 1, ст. 255-2, ч. 1, ст. 255-3, ч. 3 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт на: транспортний засіб марки «BMW 520I» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним рухомим майном.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1