Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7392/24
Провадження №: 1-кп/332/310/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2024 за № 0000256,відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Певека Чукотського автономного округу російської федерації, громадянина України, який має базову середню освіту, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01.04.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

22.05.2013 Жовтневим районним судом .м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців;

28.08.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців. Звільнився 11.02.2016 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

03.10.2019 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин;

02.04.2021 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2019 та остаточно призначено 3 місяці 10 днів арешту. Звільнився 28.06.2022 у зв`язку з відбуттям покарання;

14.11.2024 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 337 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, покарання відбуте (штраф сплачений 03.03.2025),

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 09.12.2024 приблизно о 20 годині 20 хвилин, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи поблизу магазину «SV» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, б. 19, зважаючи на довірливі відносини з потерпілою ОСОБА_6 , під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка заволодів мобільним телефоном потерпілої марки «Motorola Moto G60» в корпусі сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта від 18.12.2024 № СЕ-19/108-24/23970-ТВ складає 3841 гривня 50 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті. Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він дійсно за вищезазначених обставин заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_6 . Так, він попросив у неї телефон для того, подзвонити. При цьому, цей привід він вигадав для того, щоб заволодіти мобільним телефоном. У подальшому, коли до ОСОБА_4 прийшли поліцейські, він добровільно видав телефон. ОСОБА_4 у скоєному щиро розкаявся, виказав жаль з приводу вчиненого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою інших учасників судового провадження суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, та роз`яснив, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого під час досудового розслідування.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому виду та міри покарання, суд відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину.

Дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, суд встановив, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не значиться, неодружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2024 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень. На дату постановлення вироку за даним кримінальним провадженням штраф сплачений у повному обсязі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає щире каяття, яке виразилось у виказанні жалю з приводу вчиненого та осуді своєї поведінки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, беручи до уваги думку потерпілої, яка просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, претензій матеріального та морального характеру до нього не має, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але у мінімальному його розмірі, передбаченому санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, щиро розкаявся у скоєному, виказав жаль з приводу вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Довідкою Запорізького НДЕКЦ МВС України підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у розмірі 1 193,85 грн, отже, відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, ч. 2 ст. 190 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи від 18 грудня 2024 року № СЕ-19/108-24/23970-ТВ у розмірі 1 193,85 гривень.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- порожню коробку з-під мобільного телефону марки «Мotorola» моделі «Moto G60» синього кольору, яка передана за цілісною розпискою від 21.12.2024 на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_6 , залишити у ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки «Motorola» моделі «Moto G60», 6+128 GB, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , та сім-карту мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , які передані за цілісною розпискою від 21.12.2024 на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_6 , залишити у ОСОБА_6 ;

- сім-карту мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1