Провадження № 1-в/127/1084/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 у відповідність до вимог чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 24.10.2024 надійшло вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 у відповідність до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав подане до суду клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 у відповідність до чинного законодавства, оскільки 09.08.2024 набули чинність зміни до Закону щодо підвищення порогу кримінальної відповідальності за крадіжку, згідно яких викрадення чужого майна є кримінально караним діянням, якщо його вартість становитиме більш як два неоподатковувані мінімуми доходів громадян. Просив виключити з вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 покарання призначене ч. 4 ст. 185 КК України та посилання на ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння та вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 до остаточного покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

Заслухавши думку засудженого та прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У своєму клопотанні засуджений просить звільнити його від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

На час, до якого відносяться інкриміновані засудженому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.12.2021 у справі №719/345/21 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (три) роки і 10 (десять) днів позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України його звільнення від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком два роки.

Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 27.05.2022 ОСОБА_4 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого для відбування призначеного покарання у виді 3 (три) роки 10 (десять) днів позбавлення волі.

Згідно з вироку Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.12.2021 ОСОБА_4 по епізоду вчиненому 28.07.2021 викрав майно на суму 381,78 грн, а також по епізоду 30.07.2021 викрав майно на суму 724 грн, що станом на момент вчинення крадіжок складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно часу, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння згідно вироку Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.12.2021, станом на час вчинення кримінальних правопорушень 28.07.2021 та 30.07.2021, із врахуванням зазначених змін, поріг кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна настає за крадіжку вартістю понад 2270 грн.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 по вчиненню двох епізодів, а саме: 28.07.2021 та 30.07.2021 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким усунена караність діяння за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати та останній підлягає звільненню від призначеного покарання вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.12.2021 у зв`язку з усуненням караності діяння.

Також, вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та з врахуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі за вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.12.2021 та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Однак, як вбачається з вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022, ОСОБА_4 по епізоду від 14.06.2022 викрав майно на суму 829,50 грн, по епізоду від 15.06.2022 329,80 грн, по епізоду від 16.06.2022 - 789,70 грн, по епізоду від 17.06.2022 367,90 грн, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно часу, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння згідно вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022, станом на час вчинення кримінальних правопорушень, а саме 14.06.2022, 15.06.2022, 16.06.2022 та 17.06.2022 із врахуванням зазначених змін, поріг кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна настає за крадіжку вартістю понад 2481 грн.

Тому, з урахуванням викладених обставин, з вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 слід виключити покарання призначене за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами вчинених крадіжок 14.06.2022, 15.06.2022, 16.06.2022 та 17.06.2022 та вказівку про призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.12.2021, оскільки за вчинене ОСОБА_4 діяння він підлягає звільненню у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Отже, за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 ОСОБА_4 слід рахувати засудженим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Крім того, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 ОСОБА_4 , відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням призначеного вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022, засуджено до 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Однак, у зв`язку з декриміналізацією діянь за які ОСОБА_4 був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022, його остаточне покарання змінено,

Враховуючи зазначені обставини вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 необхідно привести у відповідність до чинного законодавства, а саме у зв`язку з виключенням з вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022, який за ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів враховувався при призначенні остаточного покарання, покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням покарання призначеного Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Отже за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 звільнено у зв`язку з усуненням караності діяння та призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Враховуючи зазначені обставини вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 необхідно привести у відповідність до чинного законодавства та ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 за ч. 2 ст. 309 КК України, з врахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, із призначенням покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України , Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 у відповідність до вимог чинного законодавства задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 у справі №719/259/22, який шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховувався при призначення остаточного покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 .

Виключити з вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 покарання призначене за ч. 4 ст. 185 КК України та посилання на ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

В решті вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 залишити без змін.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2024 за ч. 2 ст. 309 КК України, з врахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, із призначенням остаточним покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя: