Провадження № 1-кс/461/7933/24
УХВАЛА

27.12.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тисів, Болехівського району, Івано-Франківської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 29.05.2023 відносно підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч.3 ст. 28 - ч.1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із вказаним клопотанням, яке мотивує тим, що ОСОБА_5 з іншою невстановленою особою, бажаючи отримати матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, в точно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не раніше 15.03.2023, створив та очолив стійке об`єднання декількох осіб - організовану групу, з метою заволодіння частиною коштів, виділених на проведення реконструкцій будівель та споруд військового містечка №81 Ліцею, до якої у різні періоди часу увійшли наступні особи: генеральний директор ТОВ «УКРСТРОЙКОМПЛЕКТ» ОСОБА_6 , начальник виробничого відділу ТОВ «УКРСТРОЙКОМПЛЕКТ» ОСОБА_7 , головний бухгалтер ТОВ «УКРСТРОЙКОМПЛЕКТ» ОСОБА_8 , старший науковий співробітник Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного ОСОБА_9 та начальник Військового ліцею Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_6 , виконуючи відведену йому функцію виконавця у складі організованої групи, виконуючи вказівки організатора ОСОБА_5 та іншої невстановленої особи, діючи спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які виконували роль пособників у складі організованої групи, які діяли згідно чітко розробленого плану, з розподілом функцій між членами групи, координацією своїх дій за допомогою підтримання постійного зв`язку за принципом вертикального підпорядкування учасників, у точно невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 25.12.2023, заволоділи частиною грошових коштів, під час виконання робіт згідно договорів підряду №153/280423-0 від 28.04.2023 предметом якого є виконання робіт на об`єкті: «Реконструкція будівлі спального корпусу на 300 чоловік за адресою Львівська обл., м. Червоноград, вул. Івасюка, 4, військове містечко №81. Коригування», №154/280423-О від 28.04.2023 предметом якого є виконання робіт на об`єкті: «Реконструкція майстерні під навчально-тренувальний комплекс та реконструкція існуючих господарських будівель пральні і гаражів за адресою Львівська обл., м. Червоноград, вул. Івасюка, 4, військове містечко №81. Коригування» та №188/120623-0 від 12.06.2023 предметом якого є виконання робіт на об`єкті: «Реконструкція будівель навчального корпусу, їдальні та дитячого садочку під влаштування навчального корпусу з їдальнею та медичним пунктом Військового ліцею Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, м. Червоноград, Львівська обл., військове містечко №81, вул. Івасюка, 4. Коригування», укладених між НАСВ в особі директора ОСОБА_10 та ТОВ «УКРСТРОЙКОМПЛЕКТ» в особі генерального директора ОСОБА_6 , повторно вчиняючи злочини, шляхом складання та видачі офіційних документів, а саме Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми №КБ-3) та Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в), з відображеними відомостями про обсяги виконаних робіт, що не відповідали дійсності, які ОСОБА_4 , на виконання узгодженого зі всіма учасниками плану, підписав їх, на підставі яких Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного спричинено матеріальну шкоду.

За аналогічних вищеописаних обставин, ОСОБА_5 з іншою невстановленою особою організовано вчинення 37 злочинів за ознаками ч. 5 ст. 191 КК України, до участі в яких залучено інших співучасників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , шляхом вчинення 37 злочинів, пов`язаних із складанням і видачою службовими особами завідомо неправдивих офіційних документів, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, що спричинило Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного матеріальної шкоди на загальну суму 44 347 242,05 гривень.

Організована група характеризувалася наявністю керівників і організаторів злочинної групи, з вертикальною системою підпорядкування нижчої ланки учасників організаторам безпосередньо чи через виконавців, розробленого єдиного плану вчинення злочину, відомого всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, всі учасники організованої групи були об`єднані єдиним умислом з розподілом функцій, спрямованих на досягнення результату злочинного плану, були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх, мали єдиний намір на заволодіння бюджетними грошовими коштами шляхом зловживання службовим становищем, тривалою підготовкою до вчинення злочинів.

Прокурор вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є необхідність в продовженні дії обов`язків відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання клопотання без його участі. Клопотання підтримав та просив задовольнити повністю.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про слухання клопотання без їхньої участі. Проти задоволення клопотання не заперечували.

Слідчий суддя, дослідивши подане клопотання, врахувавши думку учасників провадження, дійшов до висновку про необхідність його задоволення враховуючи наступне.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 29.05.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України.

20.03.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч.1 ст.366 КК України та останнього затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.03.2024 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» строком на 60 днів з визначенням застави в розмірі 1 798 632,00 гривень строком на 60 днів, тобто до 18.05.2024, із покладенням на ОСОБА_4 ряду обов`язків.

26.03.2024 підозрюваний ОСОБА_4 звільнений з ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», у зв`язку із внесенням застави.

В подальшому, ухвалами слідчого судді (востаннє 30.10.2024 року) ОСОБА_4 було продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000030 від 29.05.2023 року ухвалою слідчого судді був продовжений до 20.03.2025 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Частиною 3 ст. 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Враховуючи зазначені положення закону, слідчий суддя при вирішенні питання про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, має встановити: 1) обставини які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строку дії покладених на підозрюваного обов`язків; 2) обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, якою на підозрюваного покладено ряд обов`язків, визначених п. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність підозрюваного до їх вчинення вірогідною та достатньою для продовження застосування відносно нього запобіжного заходу.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний своїми діями (бездіяльністю), про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу вже було вирішено питання обґрунтованості підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з якими погоджується слідчий суддя і на момент розгляду вказаного клопотання.

Метою продовження строку покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є запобігання можливим спробам останнього вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в повному обсязі доведене існування ризиків, а саме:

- ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду. Про існування вказаного ризику свідчить те, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є особливо тяжким корупційним кримінальним правопорушенням, у разі доведення винуватості йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за межами території України.

. -ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що на даний час органом досудового розслідування ще не відшукано та не вилучено усіх речей та документів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, не встановлено інших осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_4 може знищити чи спотворити такі речі та документи, а також підробити документи з метою створення собі штучного алібі непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину.

-ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

За такого, вирішуючи питання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя виходить з того, що на даний момент ризики, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому саме такі мінімальні обов`язки, які покладені на підозрюваного, можуть запобігти цим ризикам.

Керуючись ст. ст. 182,183,194,199 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити на два місяці, тобто до 27.02.2025 року, строк дії обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.03.2024 року на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Львова та Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також посадовими особами НАСВ, свідками у кримінальному провадженні, судовими експертами та спеціалістами, залучених до досудового розслідування щодо обставин даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до неї може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід та/або накладене грошове стягнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1