Єдиний унікальний номер справи 185/7774/17
Провадження № 1-в/185/12/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у

складі:

головуючого судді Самоткан Н.Г.,

за участі секретаря Перепелиці О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану матеріали за поданням начальника Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській областіпро звільнення від призначеного судом покарання стосовно засудженого:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю:

прокурора Підшивайло А.В., -

В С Т А Н О В И В :

25 грудня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, стосовно ОСОБА_1 .

На обґрунтування клопотання представником уповноваженого органу з питань пробації зазначено, що відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, караність якого усунена відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Уповноважений представник органу пробації просить суд звільнити засудженого ОСОБА_1 від призначеного 08 листопада 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області покарання, оскільки сума завданої матеріальної шкоди становить за ч. 1 ст. 185 КК України 329 грн. 99 коп., тобто станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник органу пробації надала письмову заяву про розгляд подання за її відсутності, просить його задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні прокурор підтримала подання, не заперечувала з приводу його задоволення та проти розгляду подання без участі засудженого та представника органу пробації.

Відповідно до частини п`ятої статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши подання органу пробації та додані матеріали, суд встановив наступне.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3 886-ІХ від 18 липня 2024 року (надалі Закон № 3886-ІХ), яким було посилено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачена ст. 51 КУпАП.

Тобто для настання кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 190, 191 КК України, вартість майна, що було предметом вказаних кримінальних правопорушень,на момент вчинення має перевищувати 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, дорівнює 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року.

Відповідно до висновку, що викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21, Закон № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Як вбачається з вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року ОСОБА_1 засуджено та визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу 850 грн., вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року ОСОБА_1 засцджено та визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік, на підставі ст. 75 Кк України звільнено ОСОБА_1 від відбуття покарання з іспитовим терміном один рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. На підставі ст. 71 остаточно призначене покарання ОСОБА_1 у виді позбавлення волі на один рік, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном один рік та покладенням, у відповідності до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України на нього обов`язків та у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 призначено покаранні у виді арешту на 3 місяці, на підставі ст. 71 Кк України, з урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, до остаточного покарання у виді арешту строком на три місяці та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, виконуючи вказані покарання самостійно.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17,00 грн., встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2017 року складав 842 грн. (1684 грн. розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2017 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 842 грн. х 2 (неоподаткований мінімум доходів громадян) = 1648 грн.

Згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року засуджений ОСОБА_1 вчинив крадіжку майна на суму 329 грн. 99 коп., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1648,00 грн.).

Таким чином, на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Отже, зважаючи на те, що вартість викраденого засудженим майна становила 329 грн. 99 коп., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то ОСОБА_1 є засудженого за діяння, кримінальна караність якого законом на теперішній час усунена, внаслідок чого останній підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 185 КК України відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.537-539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Подання Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння, за яке він засуджений.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Н.Г. Самоткан