печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2025 Печерський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000240 від 26.02.2025, відносно -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Йосипівки Ульяновського району Кіровоградської області, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.114-2 КК України

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (з урахуванням змін, внесених указами Президента України), в Україні введено воєнний стан з 05:30 24.02.2022, який триває до цього часу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону» військове формування - це створена відповідно до законодавства України сукупність військових об`єднань, з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Згідно зі статтею 12 вказаного вище закону участь в обороні держави разом із Збройними Силами України бере у межах своїх повноважень в тому числі Служба безпеки України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про Службу безпеки України» на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції в тому числі захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, оборонного потенціалу України.

У свою чергу, положення ст. ст. 19-20 зазначеного закону вказують, що співробітниками Служби безпеки України є в першу чергу військовослужбовці.

28.08.2024 ОСОБА 1 (обставини вчинення кримінального правопорушення якою досліджені в іншому кримінальному провадженні), використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 , зателефонував громадянці України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , та запропонував здійснити фотографування будівлі у внутрішньому дворі за Українським інститутом національної пам`яті, який розташовано у будинку №16 по вулиці Липській у м.Києві, а також дороги, яка веде до вказаної будівлі, і внутрішнього двору та направити йому вказані фотографії засобами електронного зв`язку, на що остання погодилась.

29.08.2024 у невстановлений час, але не пізніше 09:35 ОСОБА_6 , прибула до будівлі Українського інституту національної пам`яті, розташованої у будинку № 16 по вулиці Липській у місті Києві, та потрапила на територію внутрішнього двору, де побачила, що у внутрішньому дворі біля входу у будівлю з фасадним оздобленням червоного кольору знаходяться військовослужбовці.

Таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що їй потрібно здійснити фотографування будівлі, де розташовані військовослужбовці, з метою поширення такої інформації ОСОБА 1, від вчинення зазначених дій не відмовилась.

29.08.2024 у період з 09:35 до 09:51 ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою поширення ОСОБА 1 інформації про розташування військовослужбовців, перебуваючи поблизу будинку № 16 по вулиці Липській у місті Києві, використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J250F» IMEI НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , SN НОМЕР_5 , зробила 6 фотознімків, на яких відображено будівлю з фасадним оздобленням червоного кольору, в якій розташовані військовослужбовці, проїзджу та пішохідну частину вулиці, яка веде до вказаної будівлі, а також автомобілі, які припарковані біля входу до будівлі, з можливістю їх ідентифікації на місцевості.

Після цього ОСОБА_6 о 16:59 прибула до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де мала намір направити вказані фотографії ОСОБА 1.

Проте, реалізувати умисел, спрямований на поширення ОСОБА 1 інформації про розташування військовослужбовців, ОСОБА_6 не змогла, у зв`язку з тим, що 29.08.2024 в період часу з 16:59 по 20:55 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J250F» був вилучений співробітниками Служби безпеки України під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, ОСОБА_6 не вчинила усіх дій, спрямованих на поширення ОСОБА 1 інформації про розташування військовослужбовців, з причин, що не залежали від її волі.

Відповідно до встановлених відомостей, будівля з фасадним оздобленням червоного кольору, фотознімки якої зробила ОСОБА_6 , є пунктом тимчасової дислокації співробітників одного з підрозділів Служби безпеки України, інформація про розташування якого не розміщувалась у відкритому доступі.

28 лютого 2025 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво досудового розслідування кримінального провадження № 0000240 від 26.02.2025 ОСОБА_7 , та обвинуваченою ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_8 , на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472, 473, 474, ч.9 ст.52 КПК України укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_6 під час досудового розслідування зобов`язалась: беззастережно визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення під час судового розгляду, співпрацювати з органом досудового розслідування шляхом надання показань, які викривають її причетність до вчинення кримінального правопорушення.

Цією угодою визначено покарання ОСОБА_6 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження, у відповідності до приписів статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У судовому засіданні учасники процесу просили затвердити угоду, на підставі якої ухвалити вирок.

Відповідно до ч.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Так злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та у вчиненні якого вона визнала себе винуватим, є тяжким злочином.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком зрозуміла права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, визначене угодою покарання відповідатиме засадам призначення покарання, передбаченими ст.ст.50, 65 КК України.

На умовах цієї угоди може бути ухвалено вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 зроблена вірно, а саме, своїми умисними діями, що виразились у вчиненні в умовах воєнного стану незакінченого замаху на поширення інформації про розташування військового формування (Служби безпеки України), за можливості його ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України та іншими уповноваженими державними органами, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.2 ст.114-2 КК України.

Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 02.10.2024 накладено арешт на майно, підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, без заборони користування.

Оскільки з винесенням вироку суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна та вважає за необхідне накладений арешт на вищезазначене майно скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлявся.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 скасувати та на підставі ч.5 ст.202 КПК України негайно звільнити її з-під варти в залі судового засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 лютого 2025 року, укладену між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.114-2 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, покладені на неї судом.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 скасувати та на підставі ч.5 ст.202 КПК України негайно звільнити її з-під варти в залі судового засідання.

Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 30.08.2024, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J250F» IMEI НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , SN НОМЕР_5 на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, п.1 ч.9 ст.100 КПК України - конфіскувати у власність держави.

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 30.08.2024, а саме: мобільний телефон «Mikrosoft» Lumina RM-1090_1010 IMEI-SV84820-14, ноутбук «Asus» K50 IJ, серійний номер «ABN0AS558086489», які зберігаються у ГСУ СБУ - повернути ОСОБА_6 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 02.10.2024 на майно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою, прокурором з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1