ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/881/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/92/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.156 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника

потерпілої-адвоката ОСОБА_7

законного представника

потерпілої ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року.

Даним вироком,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соснівка Шумського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, на утриманні дітей немає, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з моменту його затримання, а саме з 10 серпня 2023 року, зарахувавши в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відомості відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 постановлено внести до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Суд вирішив питання процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

Згідно з вироком суду, 09 серпня 2023 року близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території дитячого майданчика Вербовецької ЗОШ 1-3 ступенів за адресою: вул. Шевченка, 38, с.Вербовець Кременецького району Тернопільської області, помітив малолітню ОСОБА_11 , яка там гралась. В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, а саме розбещення малолітньої.

Так, ОСОБА_10 , 09 серпня 2023 року близько 15 год. 20 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій, бажаючи задоволення своєї статевої пристрасті, користуючись відсутністю поблизу батьків малолітньої та інших дорослих осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, достовірно розуміючи те, що ОСОБА_11 є малолітньою, користуючись безпорадним, з огляду на вік, станом малолітньої потерпілої, перебуваючи у безпосередній близькості, схопив її на руки та відніс до вуличного туалету, розташованого на території Вербовецької ЗОШ 1-3 ступенів за адресою: вул. Шевченка, 38 с.Вербовець Кременецького району Тернопільської області, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди.

Після цього, ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що своїми діями він ставить під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітньої потерпілої, діючи всупереч загально прийнятим моральним принципам, всупереч Закону України «Про охорону дитинства» та Конвенції ООН про права дитини, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, використовуючи вік та вразливий стан малолітньої особи, перебуваючи навпроти малолітньої потерпілої, зняв весь одяг з малолітньої ОСОБА_11 , оголивши її статеві органи, та здійснював непристойні доторкання до її оголеного тіла, таким чином, вчинивши відносно малолітньої ОСОБА_11 , інтелектуальне та фізичне розбещення.

В цей час ОСОБА_10 , налякавшись бути викритим дорослими особами, вибіг з туалету та покинув територію Вербовецької ЗОШ 1-3 ступенів за адресою: вул.Шевченка, 38, с.Вербовець Кременецького району Тернопільської області, залишивши малолітню ОСОБА_11 , оголену в приміщенні туалету.

Своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати та визнати ОСОБА_10 невинуватим за ч.2 ст. 156 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Апелянт посилається на те, що вказаний вирок є незаконний та необґрунтований у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, також судом не надано правову оцінку всім доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені, тому вважає, що вина обвинуваченого у даному правопорушенні не доведена, будь-яких прямих доказів про вчинення злочину, передбачених ч.2 ст.156 КК України, в процесі кримінального провадження не здобуто, а в основу вироку покладені суперечливі показання потерпілої та свідків.

Вказує, що дії обвинуваченого щодо малолітньої особи не мали будь-яких негативних наслідків, оскільки дитина жодних моральних та психологічних страждань не зазнала.

Звертає увагу, що при оцінці показань потерпілої, свідків та інших досліджень у суді доказів обвинувачення, сторона захисту не вбачає будь-яких фактичних даних, які підтверджували б наявність в діях ОСОБА_12 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, а зміст показань потерпілої, не підтверджують фактичні викладені обставини зазначені в обвинувальному акті.

Зазначає, що сторона обвинувачення не надала доказів, що обвинувачений тікав з місця події.

Вважає, що хронологія подій не відповідає обвинувальному акту.

Вказує, що малолітня ОСОБА_11 в приміщенні відділення "Барнахус" не вказала, що ОСОБА_10 вчиняв будь-які розпусні дії щодо неї, а відвів в туалет, де залишив.

Посилається на те, що на думку психолога ОСОБА_13 дитина ретранслювала слова дорослих, тому в процесі допиту важко було встановити чистоту її показів.

Зазначає, що жодних дій щодо малолітньої ОСОБА_10 не вчиняв, що підтверджується його показами під час судового засідання.

Вказує, що відповідно до частини 2 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апелянт зазначає, що суд перерахував докази сторони обвинувачення, при цьому не спростував аргументи сторони захисту, не спростував чи обґрунтував покази психолога ОСОБА_13 ..

Вважає, що сторона обвинувачення не довела та не надала суду належних доказів вчинення обвинуваченим розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_11 ..

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд першої інстанції дослідив всі докази надані в судовому засіданні, надав їм правильну оцінку, які у сукупності доводять винуватість обвинуваченого, тому просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_7 вказує, що суд навів детальний аналіз показань потерпілої з погляду допустимості, належності та достовірності. Зазначає, що суд врахував психологічні особливості притаманні малолітньому віку потерпілої, ретельно проаналізував проведене опитування потерпілої в приміщенні відділення "Барнахус". Вважає, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають встановленим в судовому засіданні доказам, тому просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В запереченнях на апеляційну скаргу законний представник потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_8 посилається на те, що малолітня потерпіла ОСОБА_11 від злочину зазнала моральних та психологічних страждань та в період з 16.08.2023 по 06.11.2023 отримувала індивідуальні консультації психолога з питань гендерно зумовленого насильства. Вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах захисника ОСОБА_9 , в судових дебатах і останньому слові обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах законного представника потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої-адвоката ОСОБА_7 , прокурора, які заперечили апеляційну скаргу, вважають вирок суду законним та обґрунтованим, просять його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Суд першої інстанції дослідив надані обвинуваченням докази в підтвердження вини ОСОБА_10 та, проаналізувавши їх в сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його винуватості за ч.2 ст. 156 КК України, вмотивувавши належним чином у вироку.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що в серпні 2023 року святкували день народження ОСОБА_14 у нього вдома разом з ОСОБА_15 та десь близько 15 год. 30 хв. з ОСОБА_16 пішли в магазин. В магазині він сам купив пляшку горілки та рибу і йшли випивати до тітки.

Вказав, що зайшов на стадіон біля території школи, сів на лавку та подзвонив до брата. ОСОБА_15 на лавку не сідав, а пішов додому. Коли він сидів на лавці біля школи, до нього підійшла дитина та запитала де туалет, він відповів, що покаже. Горілка і риба стояли на лавці, а він пішов показати туалет дитині. Завів її до туалету, сам в туалет не заходив, а повернувся, забрав горілку й рибу та пішов до брата, де випивали. Тоді він ліг спати, а зранку приїхала поліція. Він пояснював працівникам поліції, що нічого не робив, лише завів до туалету дитину, бачив її перший раз.

Зазначив, що на площадці було п`ятеро чи шестеро дітей, дівчинка сама підійшла до нього та попросила показати де туалет і він їй показав.

Вказав, що дівчинку він не роздягав, в туалет не заходив, з іншими дітьми не спілкувався.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 повідомила, що із сім`єю проживає в м.Рівне, а її рідна сестра ОСОБА_18 проживає в АДРЕСА_1 і її донька ОСОБА_11 перебувала в сестри, так як вона їздила до чоловіка, який служить.

Ввечері 09 серпня 2023 року до неї зателефонувала сестра та повідомила, що їй розповіли, що коли її донька гралася на дитячій площадці біля дому, ОСОБА_10 , який був на площадці, на руках відніс дитину до туалету, роздягнув її та гладив по животику. Почувши, що дитину кличуть, сказав ОСОБА_11 мовчати та втік.

Вказала, що коли діти гралися на площадці, ОСОБА_10 просив принести води і, ОСОБА_20 - син її сестри, побіг та приніс воду. Потім, ОСОБА_10 попросив хлопчика принести хліба, і той знову побіг, а коли повернувся, то ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не було. ОСОБА_20 побіг до мами, сказав, що ОСОБА_11 викрали і вони разом вибігли на вулицю, почали її шукати. Один чоловік почув, що дитина плаче в туалеті, зайшов та виніс ОСОБА_11 , при цьому повідомив, що вона була роздягнена.

Законний представник вказала, що зранку наступного дня приїхала до дитини, яка їй розповіла, що незнайомий дядько взяв її на руки та поніс до туалету, провів рукою по її животику, говорила, що її хотіли викрасти, вона всього не зрозуміла.

Донька розповіла, що вони з ОСОБА_20, з яким є майже однолітками, попросили її сестру дозволу погратися на дитячій площадці. До них підійшов ОСОБА_10 , сів на лавці, попросив ОСОБА_20 принести воду, взяв ОСОБА_11 на руки.

ОСОБА_11 сиділа на колінах в ОСОБА_10 , коли ОСОБА_20 повернувся з водою, тоді попросив принести йому ще хліба. ОСОБА_20 знову побіг додому. ОСОБА_10 взяв ОСОБА_11 на руки та поніс до туалету. Донька розповіла, що він зняв з неї одяг - трусики та шортики, а футболку припідняв, провів рукою по животику, а тоді вони почули, як гукає ОСОБА_11 тітка ОСОБА_18 , вона хотіла обізватися, але дядько сказав їй мовчати і вона дуже злякалася. Після чого, він побіг, прийшов інший дядько, виніс її з туалету та віддав тітці ОСОБА_18 . ОСОБА_10 ні вона, ні її донька не знають.

Як ствердила свідок ОСОБА_21 , в серпні 2023 року в неї гостювала донька її сестри - ОСОБА_11 , бо сестра поїхала до чоловіка, який призваний на військову службу.

Вказала, що того дня вона була вдома із ОСОБА_11 , сином ОСОБА_20 та меншою донькою ОСОБА_22 , якій півтора року. ОСОБА_22 вклала спати, а старші діти спершу гралися вдома, тоді вийшли на подвір`я в пісочницю, а близько 15:00 год. попросилися на дитячий майданчик, який знаходиться біля школи через дорогу від її будинку.

Свідок зазначила, що на майданчику перебувало ще троє сусідських дітей. Через деякий час вона помітила, що на дворі стало тихіше, вийшла та побачила, що на майданчику залишилися лише ОСОБА_20 та ОСОБА_11 , інші діти пішли додому. Через деякий час прибіг ОСОБА_20 , попросив води для якогось дядька в чорній куртці, до них часто звертаються з проханням дати води діти з майданчика або дорослі. В цей час прокинулася ОСОБА_22 . ОСОБА_20 хотів набрати воду в кружку, однак вона налила воду в пластикову пляшку, дала синові та сказала, щоб забрав ОСОБА_11 і йшов додому.

Через 5-10 хв. син знову прибіг за хлібом для дядька, однак вона знову наказала йому забрати ОСОБА_11 та йти додому. Син, прихопивши скибку хліба, вибіг з дому. Тоді вона спробувала зателефонувати до меншої сестри, щоб та посиділа з ОСОБА_22 , яка ще спала, однак не додзвонилася і вибігла на вулицю. Побачила ОСОБА_20, він вже повертався додому, сказав, що дядько, в якого на руках сиділа ОСОБА_11 , її викрав.

Відправивши сина по допомогу до сусідів, вона побігла на дитячу площадку, де побачила біля лавочки пляшку з водою. На майданчику не було нікого. Тоді побігла за школу до туалетів та весь час кликала ОСОБА_11 , прислухалася чи хтось відповідає.

Вказала, що з підсобного приміщення до неї вибіг чоловік, запитав, що трапилося і вони разом забігли в двір школи, куди вже збіглися люди.

Тоді побігла до дороги, бо думала, що можливо дівчинку викрали на автомобілі та пробігла близько 200 м та почула, що хтось знайшов ОСОБА_11 , вона побачила, що дівчинку виносить на руках ОСОБА_23 , дитина була в одній футболці, без трусиків та шортів, одяг він ніс в руках.

Вона почала відбирати ОСОБА_11 , вважаючи, що це він роздягнув дівчинку, проте він заперечив і дитина підтвердила, що той хто її роздягнув - утік, боляче не робив, а роздягнув та гладив по животику. Дитина чула, як вона її кликала, однак він сказав їй мовчати, після цього, коли почув голоси інших людей, відігнув гілку та побіг. Казала, що дядько, коли до неї притискався, був колючий. Дівчинка була злякана, мала вологі очі, напевно плакала.

Свідок зазначила, що ОСОБА_20 розповів, що дядько в чорній куртці прийшов на майданчик, коли вони гралися, сів біля них, їв рибу та мав при собі прозору пляшку, однак запаху алкоголю хлопчик не відчув.

Свідок вказала, що вони викликали старосту села, який зателефонував дільничному, однак той відповів, що вони приїдуть наступного дня, так як соціальна служба вже не працює, а їхня присутність обов`язкова, оскільки подія трапилася зі сім`єю переселенців. Тоді, вона зателефонувала сестрі, яка з м.Рівне звернулася на гарячу лінію 102. Поліція приїхала близько 20:00 год.

Свідок ОСОБА_23 вказав, що працює в школі АДРЕСА_1, в серпні 2023 року там відбувався ремонт. Після обіду всі розійшлися, школу закрили, а він закривав котельню. В цей час, він почув з туалету плач дитини, відстань до якого приблизно 7 м, він дістався туди за декілька секунд, коли йшов нікого не бачив. В туалеті побачив дівчинку років 4-5, вона була одягнена лише в футболку та плакала. Взявши дитину на руки, він одразу виніс її на двір в напрямку школи. Навпроти вже бігла її тітка ОСОБА_18 та забрала дитину.

Вказав, що дівчинка йому нічого не розповідала, лише плакала.

Свідок ОСОБА_15 вказав, що 09 серпня 2023 року він близько 11:00 год. разом з ОСОБА_10 святкували день народження його кума. Додому пішов близько 15:00 год.

Вказав, що ОСОБА_10 виходив до туалету приблизно на 10 хв., а тоді знову повернувся до святкування.

Близько 20:00 год він вийшов на вулицю до школи, бо там гуляла його донька та побачив працівників поліції, вони розпитували чи він не бачив високого чужого мужчину в плащі. Дізнався, що трапилося домагання до дитини.

Надаючи оцінку показам законного представника та свідків, суд першої інстанції правильно вказав, що такі є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони об`єктивно підтверджуються іншими доказами, тому суд підставно послався на них у вироку.

При цьому суд правомірно взяв до уваги дані, що містяться на електронному носії інформації в додатку до допиту в суді м.Кременець, проведеному 31 серпня 2023 року в справі №601/2146/23, провадження №1-кс/601/950/23, згідно з якими під час допиту малолітній свідок ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив: « Я грався з ОСОБА_11 , це моя подружка, гралися на шкільній площадці. Школа близько біля мого будинку, інших дітей не було. ОСОБА_27 прийшов, я його не знав. Він був одягнений в чорні штани, тапки чорні, светр чорний, мав з собою рибу та пляшку.

Він нікуди не йшов, сидів коло нас, попросив принести водичку, а ОСОБА_11 сиділа в нього на руках. Потім я приніс водичку і він попросив принести хлібчика. Поки я приніс, дядька з ОСОБА_11 не було і я побіг до мами сказати, що немає ОСОБА_11. Я не бачив куди дядько і ОСОБА_11 пішли. Тоді ОСОБА_11 знайшли і пішли до хати. Викликали поліцію. На площадці не було інших діток. Що говорив дядько, я не пам`ятаю.» (а.с.217)

З даних, що містяться на електронному носії інформації до протоколу « ОСОБА_28 » в кримінальному провадженні №0000604 від 09 серпня 2023 року убачається, що під час допиту малолітня потерпіла ОСОБА_11 пояснювала: «Той дядько мені не сподобався. ОСОБА_20 прибіг, а я сиділа на руках у дядька, тоді дядько захотів хлібчика, ОСОБА_20 побіг.

Ми гралися, дядько прийшов через ту статую. Він хотів води, бо він далеко дуже живе. ОСОБА_20 приніс йому воду, тоді мамі сказав, а мама йому сказала, щоб я йшла додому, бо тато подарунок мені купив. В мене була тривога, я злякалася, я одна. Коли ОСОБА_20 побіг за водичкою, я була на площадці, потім дядько послав ОСОБА_20 по хліб і мама сказала, що він багато хоче. Тоді ОСОБА_20 прийшов і сказав, що ОСОБА_11 немає, а мене немає, я сама плачу в туалеті. Дядько побіг, коли ОСОБА_20 побіг по хліб.

ОСОБА_27 був такий лисий, пострижений. ОСОБА_27 сидів, сказав піти до нього на руки, я пішла до нього, тоді він мене відніс в хлопчачий туалет.

Дядько був в чорному светрі і чорних штанах. Ніс мене на руках, я кричала, а він казав, щоб я була тихо. В туалеті сказав, щоб я була тихо, а сам побіг. Він зняв штанята і трусики, я більше не знаю.

ОСОБА_27 втік, я кричала сама, дід почув і він прибіг та забрав мене з туалету хлопчачого і приніс мене на площадку. Всі питали, що сталося.

Мене дядько вкрав, а ОСОБА_20 побіг по воду. На площадці я була з ОСОБА_20, більше не було нікого, тоді дядько прийшов, послав його за хлібом і водою. Дядько зняв штани і трусики, і він кудись побіг в кінець. Тоді приїхала поліція і все. Була ще в лікарні, мене оглянули і ми поїхали.

В туалеті сказав - «Тихо» і побіг, його забрали в поліцію.

Три дня вже пройшло від того дядька. Було сонечко тоді, ми ще гралися, дядько прийшов з рибою, бутилкою і послав ОСОБА_20 за хлібом і водичкою"(а.с.207).

Як стверджує психологічний висновок спеціаліста ОСОБА_13 - за результатами проведення допиту малолітньої особи №188 від 08 вересня 2023 року, складеному 09 вересня 2023 року, місце проведення: приміщення відділення захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус) центру соціально-психологічної реабілітації дітей ССД ТОДА, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відтворила обставини події відповідно віку, зокрема місце події, час події, спосіб вчинення кримінального правопорушення, зазначила як розвивалися події до вчинення кримінального правопорушення та після вчинення кримінального правопорушення, описала особу.

В ході спостереження та інтерв`ювання під час допиту ОСОБА_11 зафіксовані ознаки психотравмувальної події: ідентифікація події дитиною як викрадення, опис дитиною дій «дядька» такими, які містять ознаки сексуального насильства («зняв трусики і штани»), що, в свою чергу, є ситуацією загрози фізичній та психологічній цілісності дитини, порушенням відчуття безпеки.

В ході допиту та в результаті наданих відповідей на питання спеціаліста присутні наступні критерії достовірності наданої інформації: логічна структура розповіді, неструктурований виклад інформації, твердження містять надлишкові подробиці, опис взаємодії з кривдником, відтворення розмов.

У розповіді дитини відсутні повідомлення про її психічний та фізичний стан, зокрема про її почуття та відчуття в момент скоєння кримінального правопорушення та після. Проте, мова є емоційно забарвленою, а також наявні ілюстративні жести в описі «дядька».

У висновку зазначено, що враховуючи, особливості роботи механізмів пам`яті, зокрема викривлення деталей інформації з кожним наступним описом (повтором), вікові особливості роботи механізмів пам`яті, а саме швидке забування та швидке включення захисних механізмів психіки, а також з метою уникнення повторної травматизації дитини, дитині ОСОБА_11 не рекомендовано брати участь у судових засіданнях під час розгляду кримінального провадження судом (а.с.208-216).

Під час допиту, психолог ОСОБА_13 підтримала психологічний висновок складений нею та вказала, що за результатами спостереження і бесіди, першим індикатором реакції дитини було переживання страху, а другий - це слова дитини про те, що були здійснені дії щодо зняття штанят і трусиків.

Психолог зазначила, що дівчинка чітко сказала - "Дядько мене вкрав" та чітко описала обставини, що її віднесли в туалет: "Він мене посадив в туалет, зняв штани і трусики, а потім втік і я кричала, бо була сама".

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів показання малолітньої потерпілої, оскільки відповідно до висновку психолога розповідь дитини - це те, що вона структурна і те, що вона не є суперечлива, дитина описує те, що відбулося, описує одне і теж саме. Так, не було встановлено, чи вона його попросила завести в туалет, чи він сам поніс її в туалет. Добровільно чи не добровільно її завели, вона не говорила. Вона говорила чітко фразу: "Дядько мене вкрав". Так вона описувала дію, коли описувала взаємодію з дядьком, звідки він прийшов, що він сидів на лавці, що вона підійшла до нього, він запропонував сісти їй на руки, вони розмовляли, а тоді, що: "Він мене поніс в туалет", дитина не відповіла яким чином, вона лише говорила, що в хлопчачий туалет він мене заніс, а тоді, що її виніс сусід дядько ОСОБА_30 . Розповіла, коли він її ніс в туалет вона кричала, і він сказав їй бути тихо, а коли він втік, то вона почала плакати.

Суд правильно вказав, що винуватість ОСОБА_10 підтверджується:

- даними, які містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, складеному 09 серпня 2023 року о 20:00 год, відповідно до якого 09 серпня 2023 року близько 15:30 год. невідома особа, перебуваючи в АДРЕСА_1 вчинила розбещення відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки м.Рівне (а.с.109) ;

даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000604 від 09 серпня 2023 року, відповідно до якого 09 серпня 2023 року надійшла усна заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КК України, а саме, що 09 серпня 2023 року близько 15:30 год. невідома особа чоловічої статі, перебуваючи в АДРЕСА_1 в приміщенні вуличного туалету Вербовецької ЗОШ І-ІІІ ст. здійснила розпусні дії відносно малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки м.Рівне, яка знаходилась на території дитячого майданчика даного навчального закладу (а.с.108).

Суд надав правильну правову оцінку протоколу огляду місця події з фототаблицями від 09 серпня 2023 року, в ході проведення якого, в присутності понятих, було оглянуто територію ЗОШ І-ІІІ ступенів, розташовану за адресою с. Вербовець вул.Шевченка, 38 Кременецького району Тернопільської області. Під час огляду виявлено та вилучено слід з внутрішньої сторони лавочки (№1), слід з зовнішньої сторони пляшки (№2,№3), слід з дверної рами до туалету (№4,№5), змив на тампон з пляшки (а.с.110-113) та правомірно взяв до уваги схему Додатку №1, складену 09 серпня 2023 року, на якій схематично відображено місце скоєння злочину (а.с.114).

Відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 10 серпня 2023 року- п`ять слідів папілярних візерунків, змив з пластикової пляшки «Вишнівецька» та пластикова пляшка об`ємом 2 л «Вишнівецька», визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (а.с.118).

Суд правомірно послався на дані протоколу огляду місця події від 09 серпня 2023 року, відповідно до якого в присутності понятих, в м.Ланівці вул. Шевченка,30 Кременецького району Тернопільської області, в приймальному відділенні Лановецької ЦРЛ, оглянуто ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході проведення якого ОСОБА_21 (тітка дитини) добровільно видала речі ОСОБА_11 , а саме: шорти дитячі рожеві з візерунком крапка та труси дитячі світло рожевого кольору з білим, на якому візерунок дитячий. Речі поміщено до сейф-пакету PSP2208292 (а.с.122-124).

Згідно з копією постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11 серпня 2023 року - шорти дитячі рожеві з візерунком крапка та труси дитячі світло рожевого кольору з білим, на яких візерунок дитячий, які поміщено в сейф пакет PSP2208292, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с.125).

У кримінальному провадженні проведено судову дактилоскопічну експертизу №СЕ-19/120-23/9214-Д від 28 серпня 2023 року, висновки якої суд підставно взяв до уваги.

Так, висновок стверджує, що слід розміром 35x15 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 2, залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Слід розміром 25x14 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 3,

залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слід розміром 69x35 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 4,

залишений долонею правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слід розміром 78x38 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 5,

залишений долонею лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.129-137).

З даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 серпня 2023 року убачається, що малолітній свідок ОСОБА_25 , в присутності мами ОСОБА_21 впізнав на фотознімках чоловіка, зображеного на фото під №3, яким є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.138-139).

10 серпня 2023 року о 11 год. ОСОБА_10 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України (а.п. 254-257).

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненому, його дії кваліфікував правильно за ч.2 ст. 156 КК України.

Так, ч.2 ст. 156 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Об`єктивна сторона цього злочину являє собою вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Розпусні дії можуть бути як фізичними так і інтелектуальними. До фізичних розпусних дій відноситься, в тому числі, оголення статевих органів винної чи потерпілої особи, непристойні доторкання до оголеного тіла.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується наявністю прямого умислу у винної особи, тобто винна особа усвідомлює, що здійснює розпусні дії щодо малолітньої особи і бажає їх вчинення.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_10 09.08.2023 близько 15 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов на дитячий майданчик, де гралися малолітні діти, з якими не був знайомий, почав з ними спілкуватися, після чого малолітня ОСОБА_11 сиділа в нього на руках, а малолітнього ОСОБА_20 відправив принести йому поїсти, що підтвердили малолітня потерпіла ОСОБА_11 , малолітній свідок ОСОБА_25 , свідок ОСОБА_21 ..

Малолітній свідок ОСОБА_20 вказав, що дядько просив його принести воду, а потім хлібчика, і коли повернувся ОСОБА_11 і дядька не було, тому побіг до мами сказати, що нема ОСОБА_11.

Потерпіла малолітня ОСОБА_11 розповіла, що ОСОБА_20 побіг за хлібом, дядько відніс її в хлопчачий туалет, зняв з неї штаняти та трусики, сказав бути тихо, а сам побіг і вона почала плакати, почув дід, забрав її з туалету і приніс на площадку, всі питали, що сталося.

Суд правильно врахував, що в силу свого віку (4-5 років), дитина чітко описала словами, які саме дії вчиняв щодо неї обвинувачений - відніс її в хлопчачий туалет, сказав бути тихо, у приміщенні туалету зняв з неї штанці та трусики, сказав бути тихо і кудись побіг. Тобто, потерпіла повідомила, що дядько зняв з неї одяг, чим оголив її статеві органи, таким чином, вказала на факт вчинення розпусних дій обвинуваченим.

За наведених обставин, під час оцінки показань потерпілої, свідків, висновку експерта, письмових доказів, в їх сукупності суд правильно вказав про наявність в діях ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, тому твердження апелянта, що зміст показань потерпілої, свідків є суперечливими та не підтверджують фактичні викладені обставини, зазначені в обвинувальному акті, є необґрунтованими.

Суд вірно взяв до уваги психологічний висновок за результатами допиту малолітньої потерпілої, в якому зазначено, що в ході спостереження та інтерв`ювання під час допиту ОСОБА_11 зафіксовані ознаки психотравмувальної події: ідентифікація події дитиною як викрадення, опис дитиною дій "дядька" такими, які містять ознаки сексуального насильства ("зняв трусики і штани"), що, в свою чергу, є ситуацією загрози фізичній та психологічній цілісності дитини, порушенням відчуття безпеки, тому твердження апелянта, що дії обвинуваченого щодо малолітньої особи не мали будь-яких негативних наслідків та дитина жодних моральних чи психологічних страждань не зазнала, є безпідставними.

При цьому, відповідно до психологічного висновку спеціаліста ОСОБА_13 за результатами проведення допиту малолітньої особи №188 від 08.09.2023, з метою уникнення повторної травматизації дитини, потерпілій ОСОБА_11 не рекомендовано брати участь у судових засіданнях.

Також, колегія бере до уваги, що у період з 16.08.2023 по 06.11.2023 дитина отримувала індивідуальні консультації психолога з питань гендерно зумовленого насильства, що підтверджується довідкою №76/25 від 22.01.2024.

Посилання апелянта на відсутність доказів, що обвинувачений тікав з місця події і що хронологія подій не відповідає обвинувальному акту, вказуючи, що свідок ОСОБА_23 зазначив, що, забираючи дитину з туалету, не вказав в чому вона була одягнена і ОСОБА_10 на місці події не бачив, то такі є необґрунтовані з огляду на наступне.

Свідок ОСОБА_23 вказав, що дівчинка в туалеті була лише у футболці і плакала. Він, на руках виніс її на вулицю, де передав тітці.

Те, що свідок не бачив ОСОБА_10 , не спростовує того, що ОСОБА_10 був у приміщенні туалету з потерпілою, що підтверджується показаннями потерпілої, висновком експерта і обвинувачений сам вказав, що відводив дівчинку в туалет за руку.

Безпідставними є твердження апелянта, що на думку психолога ОСОБА_13 , дитина ретранслювала слова дорослих, тому в процесі допиту важко було встановити чистоту її показів, оскільки психолог ОСОБА_13 в суді першої інстанції вказала, що частина інформації з чужих слів стосується діалогу братика вдома, де її не було, переповідала реакцію і слова дорослих.

Колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов суд, зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, а тому доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_10 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, є необґрунтованими.

Призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким, підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину щодо малолітньої особи.

Також, суд взяв до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, скарг за місцем проживання не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з врахуванням думки потерпілої сторони та за наявності обтяжуючої обставини - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, правильно обрав ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, що в межах санкції статті обвинувачення.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК та відповідає принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання.

За наведених обставин, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване рішення, не встановлено, тому відсутні підстави для скасування вироку суду, закриття кримінального провадження, як про це просить апелянт.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді