ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового засідання: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000069 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 січня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, маючого загальну середню освіту, розлученого, маючого на утриманні семеро дітей, з яких п`ятеро є неповнолітні, раніше настоятель храму великомучениці Катерини в м. Чернівці, священнослужитель в с. Васловіци, раніше судимого 24.03.2023 року Вижницьким районним судом за ст.126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, 390-1 КК України -

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 січня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, 390-1 КК України і йому призначено покарання:

за ст. 126-1 КК України 1 рік 2 місяці обмеження волі.

за ст. 390-1 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 рік 2 місяці обмеження волі.

До набрання вироку законної сили обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято ОСОБА_6 під варту в залі судового засідання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вирішено обчислювати з 14 січня 2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати на користь залученого

ЄУНСС 713/2332/24 НП 11кп/822/107/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8

спеціаліста ОСОБА_9 1350 грн.

Вирішено долю речового доказу.

Згідно вироку суду, Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 березня 2024 року відносно кривдника ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_10 , продовжено обмежувальний припис, виданий на підставі постанови Чернівецького апеляційного суду від 06 грудня 2023 року, який почав дію з 31.08.2023, строком на 6 місяців, починаючи з 01.03.2024 та заборонено останньому:

- наближатися на відстань не менше 50 метрів до постраждалої особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- у будь-який спосіб спілкуватися з постраждалою особою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване по АДРЕСА_1 .

Рішення набрало законної сили 19.03.2024. Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Будучи ознайомленим з указаним рішенням суду, ОСОБА_6 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, в порушення встановлених заборон, вчинив наступні протиправні діяння.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 29.03.2024 о 10.45 год. ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомлений із рішенням Вижницького районного суду у справі № 713/752/24 від 19.03.2024 року, яким тимчасово обмежено його права строком на 6 місяців, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати за місцем проживання ОСОБА_10 та наближатися на відстань не менше 50 метрів до її місця проживання (перебування), нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, умисно прибув на земельну ділянку (пай), що розташована за адресою: с. Іспас, Вижницького району, за місцем проживання потерпілої ОСОБА_10 , з якою вчинив конфлікт із-за ревнощів, виражався нецензурною лайкою та підійшовши до потерпілої, наніс декілька ударів по тілу.

Крім цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на невиконання обмежувального припису, порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, в порушення встановлених заборон, 05.04.2024 о 22.00 год., будучи належним чином ознайомлений із рішенням Вижницького районного суду у справі № 713/752/24 від 19.03.2024 року, яким тимчасово обмежено його права строком на 6 місяців, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати за місцем проживання ОСОБА_10 та наближатися на відстань не менше 50 метрів до її місця проживання (перебування), нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, умисно зайшов на територію господарства потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 , із якою вчинив конфлікт, виражався нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав.

Крім цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на невиконання обмежувального припису, порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, в порушення встановлених заборон, 30.04.2024 о 07.00 год., будучи належним чином ознайомлений із рішенням Вижницького районного суду у справі № 713/752/24 від 19.03.2024 року, яким тимчасово обмежено його права строком на 6 місяців, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати за місцем проживання ОСОБА_10 та наближатися на відстань не менше 50 метрів до її місця проживання (перебування), нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, умисно зайшов на територію господарства потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 , із якою вчинив конфлікт, виражався нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав.

Крім цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на невиконання обмежувального припису, порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, в порушення встановлених заборон, 12.05.2024 о 17.10 год., будучи належним чином ознайомлений із рішенням Вижницького районного суду у справі № 713/752/24 від 19.03.2024 року, яким тимчасово обмежено його права строком на 6 місяців, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати за місцем проживання ОСОБА_10 та наближатися на відстань не менше 50 метрів до її місця проживання (перебування), нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, умисно зайшов на територію господарства потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 , з якою вчинив конфлікт, виражався нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав.

Крім цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на невиконання обмежувального припису, порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, в порушення встановлених заборон, 13.05.2024 о 05.20 год., будучи належним чином ознайомлений із рішенням Вижницького районного суду у справі № 713/752/24 від 19.03.2024 року, яким тимчасово обмежено його права строком на 6 місяців, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати за місцем проживання ОСОБА_10 та наближатися на відстань не менше 50 метрів до її місця проживання (перебування), нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, умисно зайшов на територію господарства потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 , з якою вчинив конфлікт, виражався нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав.

Крім цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на невиконання обмежувального припису, порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, в порушення встановлених заборон, 17.05.2024 о 19.00 год., будучи належним чином ознайомлений із рішенням Вижницького районного суду у справі № 713/752/24 від 19.03.2024 року, яким тимчасово обмежено його права строком на 6 місяців, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати за місцем проживання ОСОБА_10 та наближатися на відстань не менше 50 метрів до її місця проживання (перебування), нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, умисно зайшов на територію господарства потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 , з якою вчинив конфлікт, виражався нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав.

Крім цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на невиконання обмежувального припису, порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, в порушення встановлених заборон, 18.05.2024 о 08.00 год., будучи належним чином ознайомлений із рішенням Вижницького районного суду у справі № 713/752/24 від 19.03.2024 року, яким тимчасово обмежено його права строком на 6 місяців, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати за місцем проживання ОСОБА_10 та наближатися на відстань не менше 50 метрів до її місця проживання (перебування), нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, умисно зайшов на територію господарства потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 , з якою вчинив конфлікт, виражався нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав.

Крім цього, ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим, а саме 24.04.2023 року Вижницьким районним судом за ст.126-1 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, за вчинення систематичного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_10 , в період невідбутого покарання, продовжуючи свої умисні дії, направлені на вчинення психологічного та фізичного насильства відносно потерпілої ОСОБА_10 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу своєї гідності, а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», протягом тривалого часу, систематично, неодноразово, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, з метою приниження колишньої дружини ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з якою він перебував в сімейних відносинах, з особистих мотивів, вчиняв довготривале домашнє насильство щодо потерпілої ОСОБА_10 , що призвело до виникнення у неї психічних наслідків, у вигляді психічних розладів невротичного рівня, тобто, психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_10 було завдано шкоду. Вчинення довготривалого домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_10 , призвело до психологічних страждань останньої, психічного, фізичного розладу здоров`я та психічних наслідків, що виявилося, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта ЧОПЛ у формі легкого тривожно-депресивного розладу, який виник внаслідок систематичного вчинення її колишнім чоловіком ОСОБА_6 домашнього насильства, яке проявлялось у вигляді систематичних сварок, погроз застосування фізичного і психологічного насильства та вживання ним алкоголю.

Так, 29.03.2024 о 10.45 год. ОСОБА_6 , знаходячись на земельній ділянці (пай) в с. Іспас вул. Н. Яремчука (біля млину) Вижницького району Чернівецької області, вчинив сварку із колишньою дружиною ОСОБА_10 на грунті ревнощів з приводу того, що їй допомагала в господарських роботах стороння особа чоловічої статі, під час якої, в присутності неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ображав її нецензурною лайкою, тягав руками за волосся та наносив удари руками і ногами по різним ділянкам тіла, чим вчинив домашнє насильство, яке виразилось в умисному вчиненні діянь фізичного та психологічного характеру, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої.

Крім цього, 05.04.2024 року о 22.00 год., ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні дії, направлені на вчинення психологічного насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_1 , на подвір`ї господарства вчинив сварку з ОСОБА_10 з приводу того, що вона не подає апеляцію на скасування обмежувального припису відносно нього, в ході якої виражався в адресу останньої нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав, чим вчинив психологічне насильство стосовно ОСОБА_10 .

Крім цього, 30.04.2024 року о 07.00 год., ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні дії, направлені на вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_10 , в ході якої виражався в адресу останньої нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав, чим вчинив психологічне насильство стосовно ОСОБА_10 .

Крім цього, 12.05.2024 року о 17.10 год. ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні дії, направлені на вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з своєю колишньою дружиною ОСОБА_10 , в ході якої виражався в адресу останньої нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав, чим вчинив психологічне насильство стосовно ОСОБА_10 .

Крім цього, 13.05.2024 року о 05.30 год., ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні дії, направлені на вчинення психологічного та фізичного насильства відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з своєю колишньою дружиною ОСОБА_10 , в ході якої виражався в адресу останньої нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою, при цьому наніс три удари правою рукою по обличчю та два удари правою ногою у нижню частину правої ноги потерпілої та всіляко ображав, чим вчинив фізичне та психологічне насильство стосовно ОСОБА_10 .

Крім цього, 17.05.2024 року о 19.00 год., ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні дії, направлені на вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з своєю колишньою дружиною ОСОБА_10 , в ході якої виражався в адресу останньої нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував фізичною розправою та всіляко ображав, чим вчинив психологічне насильство стосовно ОСОБА_10

Отже, ОСОБА_6 , неодноразово будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення систематичного домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_10 , а також будучи засудженим 24.04.2023 року Вижницьким районним судом за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт за вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_10 , на шлях виправлення не став, продовжував систематично вчиняти домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_10 і постійні словесні погрози, образи, приниження, залякування, спрямовані на обмеження її волевиявлення, викликали у постраждалої побоювання за свою безпеку та спричинили емоційну невпевненість, завдали шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_10 .

Згідно висновку за результатами психологічної діагностики ОСОБА_10 в результаті проведених психодіагностичних методик, вищеописаний психоемоційний стан ОСОБА_13 є наслідком вчиненого щодо неї психологічного насильства та багаторічного перебування у стресовій ситуації через сімейне насильство.

На цей вирок обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати оскаржуване рішення та виправдати його.

На обґрунтування своїх вимог вказував, що оскаржуваний вирок є безпідставним та упередженим. Суд не взяв до уваги всі його просьби та докази про те, що він не діяв умисно. Зазначав, що конфлікт на полі між ним і дружиною був не через ревнощі. Вказував, що того дня він їхав в м. Вижниця по своїх справах і побачив на земельній ділянці колишню дружину і далекого сусіда, який їй допомагав. З цим сусідом вона раніше вживала алкогольні напої. Це його обурило, оскільки він раніше говорив бувшій дружині, що допоможе їй з обробітком тієї земельної ділянки, але остання відмовилась від його допомоги, а запросила допомогти сусіда. Після конфлікту, що відбувся на полі, він поїхав в м. Вижниця. А десь через тиждень після цього колишня дружина написала на нього заяву в поліцію. Він не втрачав надію на примирення, на всі судові засідання він з`являвся. В суді йому прийшлося захищати себе самому, оскільки призначений захисник його фактично не захищала, а навпаки, говорила йому визнати себе винним. Пізніше інший адвокат, який вступив в справу, також відмовився його захищати, подавши до суду відповідну заяву.

В судовому засіданні він, після односторонніх доводів сторони обвинувачення, визнав себе винним, оскільки це мало вплинути на рішення суду. Зазначав, що після проголошення вироку, його у формі, оскільки він є військовим капеланом в/ч НОМЕР_1 , як великого злочинця, через місто вели в кайданках біля алеї загиблих воїнів, яких він разом з іншими священниками відспівував. Зазначав, що суд не взяв до уваги його позитивні характеристики та свідчення його старших дітей, а також суд не взяв до уваги заяву ОСОБА_10 , в якій вона просила залишити без руху її заяву. Дуже шкодує, що найменші діти, які у вихідні дні проводили час з ним в церкві, і заради яких він визнав себе винуватим, залишаться без його виховання. Шкодує, що все так сталося.

Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просив оскаржуваний вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ст.390-1 КК України і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробування на підставі ст.75 КК України.

На обґрунтування своїх вимог адвокат вказував, що рішення суду ґрунтується на упередженому ставленні до обвинуваченого, без повного та об`єктивного дослідження доказів. Зазначав, що в матеріалах справи наявна частина документів є очевидно підробленими, але суд першої інстанції ці документи визнав законними та скрив не доопрацювання досудового слідства. Вказував, що суд виключив з обвинувачення обставину особистого отримання обвинуваченим листа з рішенням суду (припису) та належність підпису на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення саме ОСОБА_6 . Суд не взяв до уваги, що тільки 11.04.2024року ОСОБА_6 отримав припис суду і події 29.03. та 05.04., які інкриміновані ОСОБА_6 , не підпадають під кваліфікацію даного злочину. При винесенні судом припису ОСОБА_6 останній не був присутній в судовому засіданні і про встановлені останньому обмеження він дізнався лише 11.04.2024 р.

Досудовим слідством ці факти не були перевірені і не знайшли оцінки у вироку суду. А тому вважає, що докази з цього приводу є недопустимими.

Також вказував, що протоколи прийняття заяв потерпілої від 31.03.2024 р., які містяться в справі (а.с.53, 61) є взаємовиключними, оскільки викладена в них інформація є істотно відмінною. Ще вказував, що потерпіла про інцидент, що мав місце 29.03.2024, повідомила в поліцію не в той же день, а лише 31.03.2024 р. і не вказувала в ній про протиправність дій ОСОБА_6 . А тому вважає, що потерпіла надумала про такі події. Ще зазначав, що потерпіла не вказувала про свідків чи якісь докази, в тому числі фото чи відео. Пізніше потерпіла надала слідчому мобільний телефон своєї дочки і слідчий провів його огляд без участі спеціаліста, здійснив копіювання відеофайлу і зазначив, що диск з відео файлом, який упакований, вилучено, але не зазначено куди вилучено і яким чином. В справі відсутні додатки до протоколу і стороні захисту протокол огляду відеофайлу не був відкритий і суду не наданий. Зазначав, що процесуальні дії слідчого в період часу з 12.58 год. 06.04.2024 року по 08.04.2024 року були вчинені без нагляду прокурора, що ставить під сумнів законність вчинених дій в кримінальному провадженні №000182.

Зазначав, що висновок спеціаліста психолога є недопустимим доказом, оскільки вказаний спеціаліст не був попереджений про кримінальну відповідальність.

Ще вказував, що в матеріалах провадження відсутні протоколи допитів свідків, потерпілої і ОСОБА_6 як свідка. Вважає, що відсутність таких процесуальних дій є порушенням права свободи людини, а також на захист та змагальності сторін на досудовому слідстві. Також зазначав, що процесуальні рішення у формі постанови, доручення, ухвалені під час досудового розслідування, а також судові рішення, витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, клопотання, скарги, та заяви, тощо не є доказами в розуміння ст.84 КПК України та не можуть оцінюватися крізь призму їх допустимості, згідно Постанови ВС від 13.05.2023 р. у справі №520/2703/17. Але суд, не з`ясувавши повно та об`єктивно обставини справи, упереджено прийшов до висновку, що надані стороною обвинувачення та досліджені в суді докази є належними, допустимими і стороною захисту не спростовані.

Ставлячи під сумнів правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , він також вважає, що вирок підлягає зміні у в`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання.

Зазначав, що ОСОБА_6 є жителем с. Середній Майдан і за час проживання в селі зарекомендував себе добре, в побуті і громадських місцях поводить себе добре, скарг на нього до старостинського округу сіл Мілієве, Кибаки, Середній Майдан не надходило.

Зазначав, що з повідомлення Чернівецько-Буковинської Єпархії Православної Церкви України вбачається, що ОСОБА_6 є зразковим священнослужителем, при храмі започаткував дитячу недільну школу, знаходить з дітьми спільну мову.

Вважає, що суд не довів поза розумним сумнівом вину обвинуваченого, так як кожне звернення потерпілої безпідставно кваліфікувалося за ст.126-1 КК України, без встановлення обставин справи та перевірки фактів. А тому, на думку апелянта, в цій частині відсутні допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 .

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, який просив відмовити в задоволенні скарг апелянтів, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи обвинуваченого і захисника, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в поданих апеляційних скаргах не оспорюються фактичні обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд апеляційної інстанції не наводить в цій ухвалі встановлених судом першої інстанції обставин, які ніким не оспорено.

Тобто, оскільки апелянти не оспорюють протиправність дій ОСОБА_6 щодо потерпілої ОСОБА_10 по тих епізодах, які йому інкриміновано, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості навести доводи на їх підтвердження або спростування.

Що стосується посилань захисника на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні протоколи допитів потерпілої, свідків та самого обвинуваченого, даних ними на досудовому слідстві, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. А тому той факт, що в матеріалах провадження відсутні протоколи допитів свідків, потерпілої та самого обвинуваченого, даними ними на досудовому слідстві, не є порушенням вимог КПК України, оскільки суд у вироку не вправі посилатися на них. Ці обставини також ніяким чином не порушили права обвинуваченого, про що зазначає захисник в своїй скарзі.

Крім того, необхідно зазначити, що суд досліджував показання неповнолітніх свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , даних ними на досудовому слідстві під відеозапис, які, відповідно до ч.11 ст.615 КПК України, є допустимими доказами.

Посилання захисника на те, що протокол огляду предмету від 06.04.2024 р. є недопустимим доказом через те, ця що до нього не додано фото таблицю, а в протоколі зазначено, що під час цієї слідчої дії проводилось фотографування і з цією фототаблицею не було ознайомлено сторону захисту, також є безпідставним, оскільки суд у вироку, як на доказ вини обвинуваченого, не посилався на фототаблицю до протоколу огляду. Крім того, відповідно до ч.3 ст.237 КПК України, з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціаліста. Тобто, правом слідчого є запросити спеціаліста при проведення огляду, а не обов`язком. І крім того, таке право у слідчого є, коли у нього виникає потреба в допомозі особи, що володіє спеціальними знаннями. А той факт, що слідчий провів огляд мобільного телефону, відтворивши при цьому певний відеозапис та скопіював той відеозапис, описавши в протоколі події, що зображені на цьому записі, та провів вказані дії без участі спеціаліста, ніяким чином не свідчить про те, що проведені слідчим дії та отримані докази є недопустимими.

Що стосується тверджень захисника про те, що суд у вироку, як на докази вини ОСОБА_6 , необґрунтовано послався на заяви потерпілої та витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вони є частково слушними.

Але оскільки заяви потерпілої про вчинення протиправних дій ОСОБА_6 щодо неї та витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань носять інформативний характер про події, які в цих документах зазначено, колегія суддів вважає, що вказані документи є підтвердженням показань потерпілої, даних нею в судовому засіданні щодо систематичності вчинених обвинуваченим протиправних дій щодо неї, а тому посилання суду на них у вироку є доречним, хоча вказані документи самі по собі і не є доказами в розумінні ст.84 КПК України.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд, обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, 390-1 КК України, послався на показання потерпілої ОСОБА_10 , яка детально розказала про вчинені обвинуваченим протиправні дії, показання неповнолітніх свідків, висновок судово-психіатричної експертизи про стан здоров`я потерпілої та причини виникнення такого стану, висновок спеціаліста- психолога з цього ж питання, рішення Вижницього районного суду, згідно якого ОСОБА_6 було встановлено обмежувальні заходи, порушення яких інкриміновано обвинуваченому як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, відеозапис, наданий потерпілою, на якому зафіксовано події 29.03.2024 року, а саме як ОСОБА_6 на полі в с. Іспас застосовує фізичне та психологічне насильство щодо ОСОБА_10 , а також інші докази, правдивість та достовірність яких стороною обвинувачення не оспорюється.

Що стосується тверджень захисника про те, що висновок спеціаліста-психолога в даному кримінальному провадженні є недопустимим доказом через те, що останнього не було попереджено про кримінальну відповідальність, є недоречним, оскільки діючим КПК України не передбачено попереджати спеціаліста про кримінальну відповідальність, якщо він не є експертом в цьому провадженні.

Не заслуговують на увагу і посилання захисника на те, що ОСОБА_6 дізнався про встановлені щодо нього судом обмежувальні заходи 11.04.2024 року ОСОБА_6 і тому події 29.03. та 05.04., які інкриміновані ОСОБА_6 , не підпадають під кваліфікацію даного злочину, оскільки згідно рішення Вижницького районного суду від 19.03.2024 року, ОСОБА_6 був повідомлений про час і місце судового розгляду, але в судове засідання не з`явився. Крім того, як зазначено в цьому рішенні, воно підлягає негайному виконанню. Тобто, виконувати встановлені судом обмежувальні заходи особа має після проголошення рішення, а не з моменту ознайомлення з його змістом. Також колегія суддів зазначає, що Ткачу інкриміновано вчинення систематично домашнього насильства щодо потерпілої ОСОБА_10 , а також умисне невиконання обмежувальних заходів, вчинених ним неодноразово і після ознайомлення останнього з встановленими щодо нього судом обмежувальними заходами, що не заперечується як обвинуваченим, так з захисником.

Що стосується тверджень захисника про те, що заяви потерпілої ОСОБА_10 , які містяться на а.с.53 та 61, є взаємовиключними, то такі твердження є безпідставні і не заслуговують на увагу, оскільки в цих заявах потерпіла повідомляла працівників поліції про події, які відбувались в різні дні. Так, в протоколі прийняття зави про кримінальне правопорушення від 05.04.2024 р. (а.с.53) ОСОБА_10 повідомила про події, що мали місце 05.04.2024 р., а в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.04.2024 р. ОСОБА_10 повідомила про події, що мали місце 29.03.2024 р. (а.с.61).

Крім того, зі змісту заяви від 06.04.2024 р. вбачається, що ОСОБА_10 добровільно надала працівникам поліції для огляду мобільний телефон своєї дочки ОСОБА_12 , на який та зробила відеозапис факту побиття її ( ОСОБА_10 ) колишнім чоловіком ОСОБА_6 в с.Іспас (а.с.62).

Те, що в заяві про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 не вказала, що події 29.03.2024 р. зафіксовано на відеозапис, про що вказує адвокат в своїй скарзі, ніяким чином не свідчить, що отриманий доказ у виді відеозапису вказаних подій, є недопустимим доказом.

Оскільки ОСОБА_6 систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо потерпілої ОСОБА_10 , з якою він раніше перебував в шлюбі, а також неодноразово умисно не виковував обмежувальні приписи, встановлені щодо нього рішенням Вижницького районного суду від 19.03.2024 р., його дії правильно кваліфіковано судом за ст.126-1 та 390-1 КК України.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Заперечення обвинуваченим того, що 29.03.2024 року він вчинив конфлікт з потерпілої ОСОБА_10 не з мотивів ревнощів, в даному випадку не має юридичного значення та не свідчить про те, що вчинені ним дії були правомірними. Також не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого про те, що потерпіла просила суд залишити її скаргу без розгляду, а суд не взяв це до уваги, оскільки, згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, в якому особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, з підстав відмови потерпілої особи від підтримання обвинувачення не допускається.

Той факт, що обвинувачений є військовослужбовцем, про що він вказує в своїй апеляційній скарзі, в даному випадку не є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше був судимий за вчинення домашнього насильства щодо потерпілої ОСОБА_10 , що він є священнослужителем, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував в сімейних відносинах.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції необґрунтовано визнав цю обставину такою, що обтяжує покарання ОСОБА_6 .

Так, відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу, як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Оскільки кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.126-1 КК України, є умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя, або іншої особи, з якою винний переобуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, тобто, якщо законодавець визначив коло осіб, які можуть бути потерпілими в такому кримінальному провадженні, суд не може враховувати при призначенні покарання винній особі як обставину, що обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо таких осіб.

А тому колегія суддів вважає необхідним виключити з мотивувальної частини оскаржуваного вироку вказівку суду про признання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував в сімейних відносинах.

Крім того, як вбачається з Ухвали Вижницького районного суду від 14.06.2024 року на досудовому слідстві щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового арешту строком на 42 дні. А тому колегія суддів, керуючись ст.72 КК України, вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк цілодобового домашнього арешту, який йому було обрано під час досудового слідства, в строк відбуття покарання з розрахунку три дні цілодобового арешту відповідає одному дню позбавлення волі, а один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі. А всього зарахувати обвинуваченому в строк відбуття покарання 28 (двадцять вісім) днів обмеження волі.

Що стосується обраного судом запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в ст.183 КПК України вказано вичерпний перелік випадків, коли суд може обрати щодо підозрюваного або обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками і за їх вчинення не передбачено призначення покарання у виді позбавлення волі, суд не вправі був обирати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_6 ухилявся від суду чи його було оголошено в розшук, а також судом у вироку не зазначено інших підстав, з урахування особи винного, які б, згідно ч.2 ст.57 КВК України, давали право суду для направлення обвинуваченого до місця виконання покарання в порядку, встановленому до осіб, засуджених до позбавлення волі.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним скасувати обраний судом першої інстанції запобіжний захід щодо ОСОБА_6 та звільнити його з-під варти негайно і зарахувати йому додатково в строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення з 14 січня 2025 року по 27 березня 2025 року з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до ст. 50, 65, 70 КК України і підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку за ст.126-1 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробування на підставі ст.75 КК України, як про те просив захисник в своїй скарзі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 січня 2025 року в кримінальному провадженні №0000069 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених с.126-1, 390-1 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вчинення ним кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував в сімейних відносинах.

Скасувати обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня прибуття його до установи виконання покарань.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період перебування його на досудовому слідстві під цілодобовим арештом строком 42 дні та всього зарахувати ОСОБА_6 цей період, як відбуття ним 28 днів покарання у виді обмеження волі.

Зарахувати також обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення з 14 січня 2025 року по 27 березня 2025 року включно з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя