Справа № 570/5239/20
номер провадження 1-в/570/123/2025
У Х В А Л А

іменем України

24 лютого 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Рівненського РВ №1 філії

державної установи "Центр пробації" ОСОБА_4 ,

розглянувши подання провідного інспектора Рівненського районного відділу №1 філії Державна установа "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у за`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 10.02.2022 за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень,

в с т а н о в и в:

Інспектор Рівненського районного відділу №1 філії Державна установа "Центр пробації" у Рівненській області подала до суду дане клопотання про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання.

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 10.02.2022ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначене покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень. Вирок набрав законної сили 14.03.2022 року.

Відповідно до ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

На цей час, на думку заявника, закінчилися строки давності виконання вироку суду відносно засудженої. Внаслідок чого він, враховуючи викладене та підставі п.1 ч. 1 ст. 80 КК України, просить вирішити питання про звільнення від відбування покарання засудженого у зв`язку із закінченням строків давності виконання покарання вказаного судового рішення.

Представник Рівненського районного відділу №1 філії Державна установа "Центр пробації" у Рівненській області в судовому засіданні подання підтримав і просить його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого підтримав та просить його задовольнити, вказуючи, що з врахуванням ч. 4 ст. 80 КК України, після вчинення засудженим нового кримінального правопорушення, строк давності перервався та відлік почався спочатку, що підтверджено вимогою з ДІАП УІАН ГУНП в Рівненській області, та станом на 24.02.2025 строк давності виконання обвинувального вироку сплив.

Засуджений в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг строків давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статі, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Згідно витягу з ЄРДР №0000241 від 28.09.2021 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 185 КК України було вчинене 25.01.2021 року.

Згідно витягу з ЄРДР №0001678 від 23.08.2021 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України було вчинене 23.08.2021 року.

Згідно витягу з ЄРДР №0000543 від 12.02.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України було вчинене 11.02.2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Подання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання до органів національної поліції не скеровувалось, а тому відсутні підстави для врахування ч.3 ст.80 КК України.

Отже, обвинувальний вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 10.02.2022 року, набрав законної сили 14.03.2022 року, а строк його виконання у відповідності до ч. 4 ст. 80 КК України сплив через два роки з дня вчинення нового злочину, а саме 11.02.2025 року.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас, засуджена до певного виду покарання особа, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначєний проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання.

Згідно ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України «Підстави звільнення від відбування покарання» однією з підстав звільнення від відбування покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Судова практика суддів загальної юрисдикції України з питань звільнення від відбування покарання за закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є усталеною та судові рішення вносились на користь засуджених, як за ініціативою органів пробацїї (кримінально-виконавчої інспекції) так і за поданням прокуратури та ініціативою самого суду.

Так, Верховний Суд України на засіданні судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу № 5-324 кс 15, висловився про те, що правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватися із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. З огляду на це, лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зазначив, іцо ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом - судом. Адже, відповідно до частини першої статті 389 КК ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухваленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно.(Постанова ВС України від 24 грудня 2015 року № 5-324кс15).

Згідно ч. 4 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведений правовий висновок ВС України кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99). Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєні кримінального злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.

Станом на 12.02.2025 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документ про сплату штрафу, сума несплаченого штрафу становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень. Перебіг давності виконання вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 10.02.2022 року перервався та почав обраховуватись з моменту вчинення останнього кримінального правопорушення, а саме з 11.02.2023 року.

Вищевикладене свідчить, що підставою для звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, є ч. 1 ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.

Проаналізувавши обставини справи, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Подання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1