Справа № 381/845/25
Провадження № 1-кп/362/440/25
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

26.03.2025 м. Васильків

Колегія суддів Васильківського міскрайонного суду Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_9 ,

представників потерпілої адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з клопотанням прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001364 від 10 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, який нікого на утриманні не має, працює на посаді монтажника рекламного агентства «Касо», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

11 березня 2025 року з Фастівського міськрайонного суду Київської області на виконання ухвали Київського апеляційного суду до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001364 від 10 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою колегії суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області у провадженні призначено підготовче судове засідання на 26.03.2025.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні, оскільки по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, заявила клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, просила його задовольнити. Також прокурором в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України подано цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину), просила прийняти його до розгляду.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, її інтереси представляли адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду та підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також ним заявлено клопотання про прийняття до розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_11 підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, не заперечувала щодо призначення справи до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_8 не заперечував щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду та прийняття цивільних позовів до розгляду, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати ОСОБА_6 цілодобовий домашній арешт, щодо призначення справи до судового розгляду та прийняття до розгляду цивільних позовів не заперечував.

Обвинувачений заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки для нього існує загроза перебування в СІЗО, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, щодо призначення справи до судового розгляду та прийняття до розгляду цивільних позовів не заперечував.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження направлено для розгляду до Васильківського міськрайонного суду Київської області відповідно до ухвали Київського апеляційного суду.

Таким чином, враховуючи, що не має підстав для прийняття рішень визначених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів.

Таким чином, судовий розгляд необхідно здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів, оскільки обвинувачений не заявляв клопотання щодо розгляду кримінального провадження судом присяжних, у закритому судовому засіданні, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України, оскільки справа розглядається про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Ч 1 ст. 128 КПК України визначає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування майнової та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, а тому підлягає прийняттю до розгляду в кримінальному провадженні, в зв`язку з чим слід визнати ОСОБА_12 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_6 цивільним відповідачем.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину) відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, а тому підлягає прийняттю до розгляду в кримінальному провадженні, в зв`язку з чим слід визнати Національну службу здоров`я України цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_6 цивільним відповідачем.

Що стосується клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що воно підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Взяття під варту, відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 р. у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Так, відносно ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 31.01.2025 до 31.03.2025.

Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 31.03.2025. Прокурор в своєму клопотанні вказує на наявність на даний час ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», відповідно до якої «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши наявні в справі письмові матеріали, суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний, враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів, суворість передбаченого покарання, а саме: ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні зокрема кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, він не одружений, нікого на утриманні не має, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки в місці проживання, що створює передумови для вжиття ним заходів щодо ухилення від відбування покарання. Крім того, суд звертає увагу на те, що, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 , не бажаючи бути затриманим на місці вчинення злочину та бажаючи залишитися невпізнаним, вчинивши кримінальні правопорушення, з місця вчинення злочинів втік, що дає підстави вважати про існування ризику переховування його від суду та у подальшому від відбування покарання.

Свідки та потерпіла у цьому кримінальному провадженні не допитані, тобто ОСОБА_6 може незаконного впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, які мають бути допитаними безпосередньо у судовому засіданні на відповідній стадії судового провадження, тому наявний ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також наявний, оскільки ОСОБА_6 інкримінується вчинення спочатку кримінальних правопорушень проти волі, честі та гідності, проти статевої свободи та статевої недоторканності, вчинені відносно неповнолітньої особи, у вчиненні яких він не розкаявся, не пошкодував, а, навпаки, в подальшому, як вбачається з обвинувального акта, з метою приховати попередньо вчинені ним кримінальні правопорушення, вчинив закінчений замах на вчинення вбивства неповнолітньої особи, який не був доведений ним до кінця з причин, що не залежали від його волі. Таким чином, наявний ризик продовження вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 , суд враховує та оцінює особу останнього, який обвинувачується у вчиненні, відповідно до ст. 12 КК України, нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк (ч. 2 ст. 146 КК України), особливо тяжких злочинів, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років (ч. 3 ст. 153 КК України) та позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі (п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України), у суду є обґрунтовані підстави вважати, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, суд, не вирішуючи такі питання як обґрунтованість обвинувачення чи вагомість доказів, приходить до висновку, що зміна ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на один із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

За таких обставин клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, що не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України з метою забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу, враховуючи обставини, що стали підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не визначає ОСОБА_6 розмір застави, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочинів проти волі, честі та гідності, проти статевої свободи та статевої недоторканності, проти життя та здоров`я особи, вчинені із застосуванням насильства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 314-316, 370, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001364 від 10 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Васильківського міськрайонного суду Київської області на 26.03.2025 о 17 годині 30 хвилин.

Справу розглядати колегіально судом у складі трьох суддів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування майнової та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_6 прийняти до розгляду. Визнати позивачем ОСОБА_12 , а відповідачем ОСОБА_6 .

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину) прийняти до розгляду. Визнати позивачем Національну службу здоров`я України, а відповідачем ОСОБА_6 .

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на 60 днів.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 закінчує свою дію «24» травня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 532 КПК України, та може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено протягом п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини та оголошено о 13 год. 45 хв. 28 березня 2025 року.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3