УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 м.Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №000049,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2024 до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №000049, що, на думку заявника полягає у нездійсненні дізнавачем розгляду його клопотання про проведення слідчих дій та невиконанні вказаних слідчих дій у кримінальному провадженні.

Заявник у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, у скарзі просив розглянути її за його відсутності, зобов`язати дізнавача виконати у повному обсязі запропоновані ним у клопотанні слідчі дії та поінформувати його про їх виконання.

Встановлено, що 16.12.2024 заявник звернувся зі скаргою на таку бездіяльність дізнавача до слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.

18.12.2024 слідчим суддею заявнику повернуто скаргу у зв`язку із ненаданням ним документів на підтвердження свого статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

У скарзі, поданій слідчому судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська 19.12.2024, заявник просить поновити строк на оскарження бездіяльності дізнавача, оскільки ним долучено до матеріалів скарги постанову дізнавача від 04.12.2024 про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні №000049 за ст.356 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

У даному випадку питання щодо поновлення строку скарження слідчим суддею не вирішувалось, оскільки у випадку оскарження бездіяльності органу досудового розслідування немає підстав вважати строк її оскарження пропущеним, тому що така бездіяльність має лише початковий момент, однак не має кінцевого. Тому відсутні підстави вважати такий строк пропущеним.

В обґрунтування своєї скарги потерпілий ОСОБА_3 посилається на те, що в провадженні сектору дізнання ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №000049 за ст.356 КК України, де його залучено потерпілим.

05.12.2024 потерпілий ОСОБА_3 надіслав на електронну адресу сектору дізнання ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області клопотання дізнавачу про проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, але до теперішнього часу відповіді на вказане клопотання не отримав.

До скарги потерпілим долучено копії постанови дізнавача у кримінальному провадженні №000049 про залучення ОСОБА_3 потерпілим, клопотання ОСОБА_3 від 05.12.2024 про проведення слідчих дій.

Дізнавач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, до заяви долучив копії клопотання потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №000049 за ст.356 КК України, що надійшло на електронну пошту та зареєстроване 09.12.2024, постанови дізнавача від 12.12.2024 про часткове задоволення клопотання потерпілого від 09.12.2024 про проведення слідчих дій, супровідного листа №43.1/Ш-7 від 12.12.2024 про направлення вказаної постанови потерпілому ОСОБА_3 .

Згідно ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні потерпілим може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність дізнавача, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч.3 ст.93 КПК України ініціювання потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Потерпілий здійснює збирання доказів, зокрема, шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження №000049 за ст.356 КК України.

Вивченням наданих слідчому судді матеріалів дізнавач сектору дізнання ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 після отримання клопотання потерпілого ОСОБА_3 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №000049 розглянув його та 12.12.2024 виніс постанову про часткове задоволення клопотання, про що повідомив потерпілого супровідним листом №43.1/Ш-7 від 12.12.2024, яким направив копію вказаної постанови на адресу потерпілого. Відомостей щодо оскарження або скасування вказаної постанови слідчому судді не надано.

Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, не знайшов підтвердження бездіяльності дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , який розглянув клопотання потерпілого, тобто виконав вимоги ст.220 КПК України.

Щодо вимоги потерпілого у поданій скарзі про зобов`язання дізнавача виконати всі запропоновані ним у клопотанні слідчі дії та поінформувати потерпілого про їх проведення, слідчий суддя дійшов такого висновку.

За змістом ч.4 ст.40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

До того ж, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органу досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження. Проведення слідчих (розшукових) дій відбувається на розсуд особи, яка їх проводить, а отже рішення про необхідність проведення певної слідчої дії приймається уповноваженою на це особою, і є її правом, а не обов`язком.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Разом з тим, положення статті 307 КПК України не надають слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати дізнавача прийняти певне рішення під час досудового розслідування

У постанові від 14.02.2023 у справі № 405/680/22 Верховний Суд сформулював висновок про те, що слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі у провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК України).

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що дізнавачем дотримано вимоги діючого законодавства при проведенні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, тому відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

На підставі викладеного, керуючись ст.2, 3, 9, 22, 40-1, 107, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача у кримінальному провадженні №000049 за ст.356 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5