Справа № 344/3903/25
Провадження № 1-кс/344/1946/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження № 0000282 від 02.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 31.01.2024 приблизно о 05.00 год знаходились біля центрального входу до залізничного вокзалу у м. Івано-Франківську, де в той час біля свого автомобіля перебував ОСОБА_6 .

З метою замовлення послуг таксі ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6

та запитав його чи зможе він доставити букет квітів його дівчині на що останній відмовився. Після цього ОСОБА_6 сів до свого автомобіля та направився в напрямку готелю «Надія», а ОСОБА_4 із ОСОБА_5 сіли до автомобіля ОСОБА_7 та направились в слід за останнім. ОСОБА_6 побачивши, що за ним рухається невідомий автомобіль повернувся назад до залізничного вокзалу та зупинився неподалік центрального входу, а автомобіль ОСОБА_7 зупинився позаду нього.

У цей час, у ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганський дій відносно ОСОБА_6 . Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій неправомірний умисел, діючи з хуліганських спонукань та з метою провокації конфлікту підійшов до автомобіля ОСОБА_6 , відчинив водійську дверку та силою витягнув його на вулицю.

Продовжуючи свої неправомірні ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, проявляючи при цьому елементи вседозволеності та зверхності, витягнув із своєї наплічної сумки предмет зовні схожий на пістолет, та наблизившись до ОСОБА_6 впритул, розпочав наносити цілеспрямовані удари рукояткою в область голови, обличчя та тулуба останнього, від яких ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на землю. Після нанесення ударів потерпілому ОСОБА_6 , ОСОБА_4 підійшов до автомобіля марки HYUNDAI I30 та почав наносити предметом зовні схожим на пістолет, який знаходився у його руці, удари по вікнах та корпусу автомобіля.

У той час, ОСОБА_5 приєднався до неправомірних дій ОСОБА_4 та прагнучи продемонструвати грубу силу та вседозволеність, бажаючи за рахунок приниження ОСОБА_6 самоствердитися, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, діючи групою осіб спільно із ОСОБА_4 , з особливою зухвалістю умисно наніс декілька ударів руками в область грудної клітки, обличчя та інших ділянках тіла ОСОБА_6 .

Хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тривали близько 2-х хвилин, носили явно виражений, спільний характер, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, порушували суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, безпечний громадський порядок, охорону здоров`я, честі та гідності людини.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому

ОСОБА_6 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми із забоєм головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, перелому лобної, лівої скроневої, виличної кісток, кісток носа, передніх стінок верхньощелепових пазух, зі зміщенням, що викликала необхідність у проведенні операції (відкрита репозиція перелому виличної кістки з внутрішньою фіксацією), які відповідно до відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя в момент заподіяння.

Крім цього в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 пошкоджено автомобіль та спричинено матеріальну шкоду, відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи на суму 39 664, 92 гривні.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідування встановлено, що 31 січня 2024 року близько 05 год 15 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи біля центрального входу до залізничного вокзалу, по вул. Привокзальній у м. Івано-Франківську, під час вчинення хуліганських дій, діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, передбачаючи настання суспільного-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я потерпілого, умисно наніс ряд цілеспрямованих ударів рукояткою предмету схожого на пістолет, який знаходився у його руці в область голови, обличчя та тулуба ОСОБА_6 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6

заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми із забоєм головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, перелому лобної, лівої скроневої, виличної кісток, кісток носа, передніх стінок верхньощелепових пазух, зі зміщенням, що викликала необхідність у проведенні операції (відкрита репозиція перелому виличної кістки з внутрішньою фіксацією), які відповідно до відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

За сукупністю, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

23 липня 2024 року ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. ст. 278, 111 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, шляхом надіслання повідомлення про підозру поштою.

08 серпня 2024 рокувинесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_4 в розшук.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями які містяться у протоколах допитів потерпілого, свідків, протоколі проведення слідчого експерименту зі свідком, висновках експертиз та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачений

ч. 2 ст. 296 КК України відноситься до категорії нетяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, а

ч. 1 ст. 121 КК України вчинений проти життя та здоров`я особи, відносяться до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Враховуючи тяжкість вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, та усвідомлення про неминучість покарання за його вчинення є наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування від органів досудового розслідування та суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ОСОБА_4 покинув своє місце проживання та переховується від органів досудового розслідування і суду, місцезнаходження його не відоме;

- п. 3 може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, так як йому відомі їхні анкетні дані та він може, шляхом погроз, змушувати їх змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 не з`являться на виклики до слідчого, прокурора та суду.

Вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин кримінального правопорушення.

Вказані обставини підтверджують, що запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не можливо.

09січня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду винесено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою здійснення його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук, з метою його подальшого затримання та екстрадиції на територію України і запобіганню ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4 ст. 177 КПК України.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч.2 ст.58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови (ухвали суду) про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду, оголошений у міжнародний розшук, у його діях наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні.

Підозрюваний, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 не з`являвся на виклики до слідчого, прокурора та суду. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задоволити.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Одне з кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину , санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 1 статті 281 КПК України визначено, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

23 липня 2024 року ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. ст. 278, 111 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, шляхом надіслання повідомлення про підозру поштою.

08 серпня 2024 рокувинесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_4 в розшук.

09січня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду винесено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою здійснення його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

09.01.2025 року старшим слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 винесено постанову про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання обґрунтованості підозри ОСОБА_4 слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 353, ч. 1 ст. 359, КК України, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором доведено існування зазначених у клопотанні ризиків.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, враховуючи вищенаведене, визначені статтею 178 КПК України критерії, вважаю, що в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 існування ризиків, які можуть перешкодити встановленню істини в даному кримінальному провадженні, факт оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, тому клопотання слід задовольнити та обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, розмір застави слідчим суддею не визначається.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до органу досудового розслідування доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до слідчого судді для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1