Справа № 450/358/25 Провадження № 1-кс/450/80/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратура Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

27 січня 2025 року слідчий СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Пустомитівської окружної прокуратура Львівської області ОСОБА_4 , звернулась з клопотанням, в якому просила накласти арешт на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий № :01:003:0353, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_5 , заборонивши відчуження, розпорядження фізичним чи юридичним особам вказаним вище об`єктом до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що, як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_6 , будучи службовою особою Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та компетентним фахівцем в галузі застосування земельного законодавства України, недбало віднісся до своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого із комунальної власності протиправно вибула земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0353, яка розташована на території Звенигородської сільської ради Львівського (Пустомитівського) району Львівської області та передана у приватну власність ОСОБА_5 . Зазначила, що на підставі рішення Звенигородської сільської ради від 17 липня 2019 року ОСОБА_5 отримав безоплатно в порядку ст.ст. 116-121 ЗК України земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:003:0215, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд. На підставі рішення № 1777 Звенигородської сільської ради від 03 квітня 2020 року ОСОБА_5 вдруге отримав безоплатно в порядку ст.ст. 116-121 ЗК України земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:003:0353, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_6 не доповів перед членами постійної комісії із земельних питань та депутатами ради про повторну безоплатну приватизацію ОСОБА_5 земельної ділянки одного цільового виду використання.

З огляду на вказане, з метою недопущення відчуження власником чи іншими особами речового доказу, який в подальшому може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, просила клопотання задовольнити.

В судове засідання 28 січня 2025 року прокурор Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та слідчий СВ ВП № 2 ЛРУП № 3 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, однак останньою 28 січня 2025 року подано заяву, у якій просила клопотання задовольнити, а його розгляд проводити у її відсутності.

Власник майна ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, однак 28січня 2025 року подав заяву, згідно мотивів якої клопотання підтримав та просив таке задовольнити, а його розгляд провести без його участі.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши матеріали клопотання з доданими до нього письмовими доказами та процесуальними документами, приходжу до наступних висновків.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Згідно вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Вимогами ст. 172 КПК України визначено, шо клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, якщо клопотання подано ним, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт, підстави застосування арешту майна, перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення, порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення. Підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Витягом з ЄРДР від 25 січня 2025 року стверджується, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, внесли до реєстру 17 січня 2025 року за № 0000105.

Рішенням Звенигородської сільської ради № 1288 від 17 липня 2019 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу даної земельної ділянки у власність» затверджено проект земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0215, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, с. Звенигород, та безкоштовно передано таку у власність ОСОБА_5 .

Рішенням Звенигородської сільської ради № 1777 від 03 квітня 2020 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу даної земельної ділянки у власність» затверджено проект земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:003:0353, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та безкоштовно передано таку у власність ОСОБА_5 .

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, Державного реєстру Іпотер, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що вказані вище земельні ділянки зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_5 .

Постановою про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів досудового розслідування від 15 січня 2025 року земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:003:0353, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, приходжу до висновку, що клопотання слід задовольнити та накласти арешт на згадану земельну ділянку шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

Крім цього, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити власнику майна ОСОБА_5 право звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту у випадках, передбачених ст. 174 КПК України, зокрема арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

Керуючись ст.ст. 26, 40, 100, 170-173, 175, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчогоСВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратура Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий № :01:003:0353, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_5 , шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

Роз`яснити власнику майна ОСОБА_5 право звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту у випадках, передбачених ст. 174 КПК України, зокрема арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1