КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 11-сс/824/8076/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам КПК України апеляційну скаргу представника за довіреністю від ГСУ НП України ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2024року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від

25 вересня 2024 року задоволень частково скаргу голови Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, зобов`язано уповноважену особу ГСУ НП України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою голови Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 31 липня 2024 року №31/07/2024-4, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник за довіреністю від ГСУ НП України ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року у справі № 757/35771/24-к та постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за скаргою голови громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 .

З посиланням на положення КПК України, постанови Верховного Суду, апелянт зазначив про те, що Головне слідче управління Національної поліції України вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, рішення суду є необґрунтованим та невмотивованим, не відповідає вимогам статті 370 КПК України.

При цьому апелянт наголошує, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 20 вересня 2024 року № 2-814/10 (провадження № 61-1329ск24) перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції відповідає принципу інстанційності судової системи та забезпечує виконання головного завдання - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є наданням новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Так, як зазначає апелянт, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі взагалі не обґрунтував мотиви та підстави, якими б встановлювалося, що заява голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 містить відомості саме про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вважає ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року у справі № 757/35771/24-к невмотивованою та незаконною, а отже такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

Окрім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи скаргу голови громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 , в оскаржуваній ухвалі зазначив, що останній звернувся до Головного слідчого управління НПУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 31 липня 2024 року. Однак, всупереч вимогам статті 214 КПК України відомості за вказаною заявою не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з тим, як наголошує апелянт, 1 серпня 2024 за вх. № 137768 до ГСУ НПУ електронним зв`язком ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява голови громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 від 31 липня 2024 року за № 31/07/2024-4. Відповідно до пункту 2 розділу III Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС № 100 від 8 лютого 2019 року, яким передбачено, що письмові заяви (повідомлення), які надійшли до центрального органу управління поліцією, у яких є відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації надсилають до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня, розгляд вказаної заяви голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 та прийняття рішення доручено Головному управлінню Національної поліції в Одеській області. Зважаючи на зазначене, у ГСУ НПУ розгляд заяви голови громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 від 31 липня 2024 року за № 31/07/2024-4 відповідно до статті 214 КПК України не здійснювався.

Апелянт зазначив про те, що 28 серпня 2024 року до ГСУ НПУ надійшла повістка слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 28 серпня 2024 року у справі № 757/35771/24-к про виклик до суду на 25 вересня 2024 року у справі за скаргою голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 на бездіяльність ГСУ НПУ, яка полягає у невнесені відомостей до ЄРДР за його заявою від 31 липня 2024 року (без зазначення вказаного вище вихідного номеру заяви). Листом ГСУ НПУ від 3 вересня 2024 року № слідчого суддю ОСОБА_1 поінформовано про результати розгляду заяв голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 від 31 липня 2024 року. Водночас, у листі було зазначено, що у ГСУ НПУ розгляд заяв голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 від 31 липня 2024 року відповідно до статті 214 КПК України не здійснювався. Крім того, акцентовано увагу, що в ГСУ НПУ здійснювався розгляд звернення голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 від 18 червня 2024 року № 18/06/2024, у якому останній зазначив, що на теперішній час перебуває у Королівстві Іспанія, що привело до зупинення його діяльності у якості керівника ГО «НОН-СТОП» та, починаючи з червня місяця 2024 року, він не проводить будь-яких громадських розслідувань. Тому просить вважати всі звернення, які надходили починаючи з 1 червня 2024 року з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що подавалися не ГО «НОН- СТОП», а невстановленими особами. Дана відповідь була направлена 4 вересня 2024 року фельдзв`язком на адресу Печерського районного суду м. Києва.

Натомість вказаний лист ГСУ НПУ від 3 вересня 2024 року № слідчим суддею не було враховано при постановленні оскаржуваної ухвали від 25 вересня 2024 року, якою задоволено скаргу голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 та зобов`язано уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою голови громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 31 липня 2024 року за № 31 /07/2024-4.

Повторне внесення відомостей до ЄРДР за одними й тими ж обставинами незалежно від джерел надходження такої інформації не передбачається й оскільки відповідні заяви та повідомлення на підставі п. 10 Глави 2 Розділу 2 та п. 4 Розділу 5 Положення про ЄРДР реєструються як дублікат та окремо кримінальне провадження не обліковується, а отже і не розслідується. Однак судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали вищевказане взагалі проігноровано, у зв`язку з чим, ухвала є незаконною та необґрунтованою, а отже такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

Також апелянт вказав про те, що рішення слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 25 вересня 2024 року надійшло до ГСУ НПУ лише 26 листопада 2024 року.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, слід дійти такого висновку.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному у Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

З урахуванням Рішення Конституційного Суду (№ 4-р (ІІ)/2020 від 17 червня 2020 року) ч. 3 ст. 307, ст. 309 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

При цьому слід врахувати постанову Верховного Суду від 7 червня 2022 року

м. Києва (справа № 522/17750/20, провадження № 51-4121км21), в якій колегія суддів дійшла висновку, що «Конституційний Суд України своїм Рішенням від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020, на яке посилається прокурор у своїй скарзі, визнав неконституційним положення частини 3 статті 307 КПК в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення. Мотивуючи своє Рішення, Конституційний Суд України перш за все виходив з необхідності судового захисту прав і свободи людини і громадянина (частини перша і друга статті 55 Конституції України). Конституційний Суд України також зазначив, що має бути забезпечений судовий контроль принаймні двома судовими інстанціями за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення (п. 5 Рішення). Таким чином, зазначене Рішення стосується забезпечення права особи на судовий захист від конкретного виду бездіяльності слідчого чи прокурора, а саме невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, і випливає з конституційний гарантій захисту прав людини. Міркування, на яких ґрунтується Рішення Конституційного Суду України, жодним чином не можуть бути застосовані до оскарження рішення, яким суд зобов`язав прокурора чи слідчого здійснити таку дію. У разі, коли суд зобов`язує прокурора чи слідчого внести відомості до ЄРДР, права особи, яка оскаржувала їх бездіяльність, на судовий захист реалізуються у першій інстанції, й тому їх захист не вимагає існування другої інстанції, як у випадку відмови суду зобов`язати прокурора чи слідчого внести відомості до ЄРДР. Верховний Суд вже вирішував подібне питання, зокрема у постанові від 11 лютого 2021 року (справа № 405/5435/20, провадження № 51-4651км20). На підставі аналізу статті 3, частин 1 та 2 статті 55, пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 307 КПК, рішень Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019, від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020, від 9 лютого 1999 року № 1-7/99, від 17 березня 2020 року № 5-р/2020 Суд дійшов висновку, що положення частини 3 статті 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є неконституційним лише в частині оскарження в апеляційному порядку звернення з апеляційною скаргою саме особи/індивіда, а прокурор не є суб`єктом такого оскарження в апеляційному порядку».

З огляду на викладене, ГСУ НП України не є суб`єктом оскарження ухвали слідчого судді, якою зобов`язано уповноважену особу ГСУ НП України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою фізичної особи про вчинення кримінального правопорушення, в апеляційному порядку, та на відміну від рішення, яким особі відмовлено зобов`язати відповідних уповноважених осіб здійснити такі дії, не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу. Окрім того, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З огляду на те, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подана ГСУ НП України, яке не є суб`єктом оскарження ухвали слідчого судді, якою зобов`язано уповноважену особу ГСУ НП України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою фізичної особи про вчинення кримінального правопорушення, а, окрім того, оскаржувана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню, слід дійти висновку про відмову у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою з поверненням апелянту поданої апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга подана особою, яка не є суб`єктом апеляційного оскарження такої ухвали слідчого судді, доводи апеляційної скарги по суті прийнятого рішення не переглядаються, як і не вирішується питання поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись п. 2 ч. 3,ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника за довіреністю від ГСУ НП України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024року, якою зобов`язано уповноважену особу ГСУ НП України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою голови Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 31 липня 2024 року №31/07/2024-4, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати представнику за довіреністю від ГСУ НП України ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та додатками до неї.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2