У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 , на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. ангарськ, іркутської області, рф, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-якою закрито провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

потерпіла ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції

з Южноукраїнського міського суду Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі потерпіла просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року, закрито провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Судові витрати понесені на залучення експерта на суму 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн. віднесено на рахунок держави. Продовжено судовий розгляд в частині вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 357 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі потерпіла вважає, що ухвала суду протирічать вимогам закону та фактичним обставинами справи. Пояснює, що обвинувачений викрав у неї банківські картки та розтратив її кошти на суму більшу ніж 1627,89 грн. Проте суд не зазначив у своєму рішенні витрати обвинуваченим ОСОБА_6 в магазині «Кефір 130» та магазині «Продукти 160» коштів на загальну суму 490,90грн., чим зменшив завдану потерпілій матеріальну шкоду. Зауважує, що обвинувачений намагався розтратити всі її кошти на картках, що викрав проте не зміг у зв`язку з їх блокуванням, а тому не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого, а саме «дрібною крадіжкою».

На думку потерпілої, суд штучно зменшив суму викрадених та розтрачених у неї коштів ОСОБА_6 з 1627,89грн до 1136,99грн, крім того суд не визнав крадіжку коштів в сумі 39 419,69грн, яка була на її трьох викрадених банківських картках на час утримання їх в себе ОСОБА_6 . Вважає, не вірним висновки суду що вона з власної необережності втратила банківську картку АТ «Ощадбанк» та АТ КБ «Приватбанк», оскільки доказом того, що ОСОБА_6 вкрав в неї саме гаманець з картками, а не вона їх втратила, свідчить ухвала суду від 16.08.2024р., відповідно до якої суд повертає їй гаманець.

Зауважує, що ОСОБА_6 також обвинувачується у крадіжці телефону у потерпілої ОСОБА_8 на суму 2573,33грн., а тому потерпіла не розуміє чому суд не об`єднав завдану обвинуваченим ОСОБА_6 шкоду їй та потерпілій ОСОБА_9 однією сумою, яка складає 4201,22грн. та не порівняв з неоподатковуваним мінімуму доходів громадян, якщо ці два епізоди вчинені ОСОБА_6 в один тиждень, а матеріали досудових розслідувань об`єднані в одне кримінальне провадження.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 20.01.2023 року близько 07:50 год., знаходячись неподалік автобусної зупинки в районі супермаркету «Сільпо», що розташований за адресою: проспект Незалежності, буд. 35, м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, помітив, як ОСОБА_5 , перебігаючи вулицю, з власної необережності втратила належну їй банківську картку банку АТ «Ощад Банк» НОМЕР_1 для виплат, яку ОСОБА_6 вирішив викрасти з корисливих спонукань, з метою подальшого зняття з її рахунку грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, з метою власного збагачення, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав офіційний документ - банківську картку АТ «Ощад Банк» НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , не вживши заходів, направлених на повернення чужого майна власнику, маючи при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим.

Крім того, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 в період дії воєнного стану, 20.01.2023 року близько 07:50 год., знаходячись неподалік автобусної зупинки в районі супермаркету «Сільпо», що розташований за адресою: проспект Незалежності, буд. 35, м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, помітив, як ОСОБА_5 , перебігаючи вулицю, з власної необережності втратила належну їй банківську картку банку АТ «Ощад Банк» НОМЕР_1 для виплат, яку ОСОБА_6 підібрав з корисливих спонукань, з метою подальшого зняття з її рахунку грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, діючи повторно, ОСОБА_6 , тримаючи при собі належну ОСОБА_5 банківську картку АТ «Ощад Банк» НОМЕР_1 для виплат, яка була на чіпі без паролю, маючи на меті протягом певного проміжку часу скоїти крадіжку грошових коштів з одного і того ж об`єкту, тобто з карткового рахунку даної картки, керуючись єдиним протиправним умислом, усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, з метою власного збагачення, діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, використавши термінал для оплати на касі, протягом дня 20.01.2023 року здійснив завершені транзакції на загальну суму 1 136, 99 грн

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 , в період дії воєнного стану, 11.05.2023 року близько 17:00 год., знаходячись на стадіоні державного навчального закладу «Южноукраїнський професійний ліцей», що розташований за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м. Южноукраїнськ, просп. Незалежності, буд. 37, вирішив таємно викрасти чуже майно, а саме мобільний телефон належний ОСОБА_8 , що був залишений на землі без нагляду її малолітнім сином ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, діючи умисно, повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, впевнившись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, приблизно о 17:00 годині, знаходячись на стадіоні державного навчального закладу «Южноукраїнський професійний ліцей» таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мобільного телефону марки: «Infinix Hot 12 Play NFC» (IMEI 1: НОМЕР_2 , IME 2: НОМЕР_3 ) вартістю 2573,33 гривень, піднявши його з підлоги та утримуючи при собі місце вчинення злочину покинув маючи при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим та не вживши заходів направлених на повернення чужого майна власнику, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2 573,33 грн.

Органом досудового розслідування ці дії ОСОБА_6 кваліфіковані як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року, закрито провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Судові витрати понесені на залучення експерта на суму 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн. віднесено на рахунок держави. Продовжено судовий розгляд в частині вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 357 КК України.

Приймаючі рішення про закриття кримінального провадження, суд вказав, що крадіжка майна, вартість якого становить до 2684 грн. включно, встановлена адміністративна відповідальність, а з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох крадіжок на загальну суму 1136,99грн та 2573,33 грн. Тобто, у цьому випадку, враховуючи положення КК України та Конституції України, вважав необхідним звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з набуттям чинності Закону, який скасовує кримінальну відповідальність за вказану дію.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення суду законним, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що в період дії воєнного стану у 2023 році вчинив кримінальні правопорушенні, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України та його діями було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 в розмірі 1136,99грн., потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 2573,33грн.

Прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2023р. становив 2684 грн. тоді як вартість викраденого обвинуваченим ОСОБА_6 майна становила 1136,99 грн. (епізоди від 20.01.2023 року) та 2573,33грн. (епізод від 11.05.2023 року), що станом на день розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, може бути лише підставою для адміністративної відповідальності.

Зауваження потерпілої про те, що суд штучно зменшив суму викрадених та розтрачених у неї коштів ОСОБА_6 з 1627,89грн до 1136,99грн, та не визнання крадіжки коштів в сумі 39 419,69грн, яка була на її трьох викрадених банківських картках на час утримання їх в себе ОСОБА_6 , колегія суддів не приймає до уваги та вважає лише не згодою потерпілої з рішенням суду.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 337 КПК України проводив судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, в якому зазначено, що діями ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 в розмірі 1136,99грн., потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 2573,33грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , який надав згоду на закриття кримінального провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття в цій частині кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У зв`язку з вищенаведеним, доводи потерпілої ОСОБА_5 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними не ґрунтуються на вимогах кримінального та кримінального процесуального закону.

З оглядну на наведене, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року - без змін.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року, якою закрито провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: