Справа № 686/2602/25
Провадження № 1-кс/686/1175/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000087,

встановила:

31.01.2025 прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на речі, вилучені під час проведення обшуку за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 94, а саме на: грошові кошти у кількості 15 шт., купюрами по 100 доларів США, за наступними номерами: MB 27634136P 1 шт., LL35192775A 1 шт., KB46279860I 13 шт.; харчову плівку, якою були обмотані грошові кошти та блокнот синьо- білого кольору, у якому знаходились грошові кошти, із позбавленням права на користування та розпорядження ними, із метою забезпечення збереження їх як речових доказів.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, у зв`язку із наступним.

СУ ГУ Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000087 від 20.01.2025, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

30.01.2025 ОСОБА_3 затримано в порядку п.1 ч.1 ст. 208 КПК України (якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення).

30.01.2025 у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у приміщенні кабінету ординаторського хірургічного відділення КНП «Хмельницька обласна дитяча лікарня» ХОР, що за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 94, який перебуває у комунальній власності, де працює ОСОБА_3 , в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти у кількості 15 шт., купюрами по 100 доларів США, за наступними номерами: MB 27634136P 1 шт., LL35192775A 1 шт., KB46279860I 13 шт.; харчову плівку, якою були обмотані грошові кошти та блокнот синьо- білого кольору у якому знаходились грошові кошти.

31.01.2025 слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів ОСОБА_4 , винесено постанову про визнання вищезазначених речей речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати (п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У даному випадку клопотання прокурора не містить жодних доводів щодо необхідності накладення арешту на указані речі.

Так, прокурор у своєму клопотанні зазначає, що предмети та речі, на які просить накласти арешт, були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, однак до клопотання не долучено копії ухвали, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити законність підстав вилучення указаних речей та прийняти обґрунтоване рішення.

Ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

До матеріалів клопотання не долучено постанови про визнання грошових коштів та харчової плівки, якою вони були обмотані, блокноту синьо-білого кольору речовими доказами.

Таким чином прокурором не обґрунтовано необхідності накладення арешту на грошові кошти у контексті їх відповідності критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000087, повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідча суддя