Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3941/25
Провадження №1-кп/523/1129/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

18.03.2025 м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за № 0000015 від 16.01.2025 року відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, маючої на утриманні 2?ох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: - 11.03.2024 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 332 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у сфері недоторканності державних кордонів строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, та призначено іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, обвинуваченої за ч.1 ст.389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Пересипського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області з 09.07.2024 на підставі вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та засуджена до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у сфері недоторканності державних кордонів строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, та призначено іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Так, 31.07.2024 ОСОБА_3 було ознайомлено під підпис з умовами та порядком відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у сфері недоторканності державних кордонів, з обов`язками засудженого, в тому числі з ч. 2 ст. 34 КВК України, а саме з обов`язком не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації та правовими наслідками ухилення від відбування покарання, будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного виду покарання за ч. 1 ст. 389 КК України.

02.08.2024 ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування додаткового покарання, без погодження з Пересипським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, здійснила виїзд та в`їзд через пункт пропуску «Старокозаче», що на українсько?молдавському кордоні, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 34 КВК України, а саме заборону засудженого виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, у такий спосіб ухилилася від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади. Також, 11.08.2024, 22.08.2024, 28.08.2024, 03.09.2024, 07.09.2024, 11.09.2024, 19.09.2024, 21.09.2024, 28.09.2024, 01.10.2024, 02.10.2024, 06.10.2024, 13.10.2024, 21.10.2024, 25.10.2024, 29.10.2024, 02.11.2024, 06.11.2024, 07.11.2024, 11.11.2024, 14.11.2024, 15.11.2024, 19.11.2024, 20.11.2024, 26.11.2024, 27.11.2024, 01.12.2024, 09.12.2024, 17.12.2024, 21.12.2024, 27.12.2024, 28.12.2024, 29.12.2024, 07.01.2025, 08.01.2025, 09.01.2024, 10.01.2025, 15.01.2025, 20.01.2025, 22.01.2025, 25.01.2025, 28.01.2025, 31.01.2025, 02.02.2025, 04.02.2025, 08.02.2025, 13.02.2025, 16.02.2025, 18.02.2025, 21.02.2025, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на ухилення від відбування додаткового покарання, без погодження з Пересипським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, здійснила виїзд та в`їзд через пункт пропуску «Старокозаче», що на українсько?молдавському кордоні, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 34 КВК України, а саме заборону засудженого виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та у такий спосіб ухилилася від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади. Крім того, 17.11.2024 та 13.12.2024, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на ухилення від відбування додаткового покарання, без погодження з Пересипським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, здійснила виїзд через пункт пропуску «Малоярославець», що на українсько?молдавському кордоні, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 34 КВК України, а саме заборону засудженого виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, у такий спосіб ухилилася від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади.

Отже, ОСОБА_3 , вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженої від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади.

13.03.2025 року до Суворовського районного суду міста Одеси надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додані:

- письмова заява підозрюваної, складена в присутності захисника , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Як видно з наданих матеріалів, до обвинуваченої не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення нею кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акта вбачається, щодосудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Пересипського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області з 09.07.2024 на підставі вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та засуджена до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у сфері недоторканності державних кордонів строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, та призначено іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Так, 31.07.2024 ОСОБА_3 було ознайомлено під підпис з умовами та порядком відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у сфері недоторканності державних кордонів, з обов`язками засудженого, в тому числі з ч. 2 ст. 34 КВК України, а саме з обов`язком не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації та правовими наслідками ухилення від відбування покарання, будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного виду покарання за ч. 1 ст. 389 КК України.

02.08.2024 ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування додаткового покарання, без погодження з Пересипським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, здійснила виїзд та в`їзд через пункт пропуску «Старокозаче», що на українсько?молдавському кордоні, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 34 КВК України, а саме заборону засудженого виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, у такий спосіб ухилилася від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади. Також, 11.08.2024, 22.08.2024, 28.08.2024, 03.09.2024, 07.09.2024, 11.09.2024, 19.09.2024, 21.09.2024, 28.09.2024, 01.10.2024, 02.10.2024, 06.10.2024, 13.10.2024, 21.10.2024, 25.10.2024, 29.10.2024, 02.11.2024, 06.11.2024, 07.11.2024, 11.11.2024, 14.11.2024, 15.11.2024, 19.11.2024, 20.11.2024, 26.11.2024, 27.11.2024, 01.12.2024, 09.12.2024, 17.12.2024, 21.12.2024, 27.12.2024, 28.12.2024, 29.12.2024, 07.01.2025, 08.01.2025, 09.01.2024, 10.01.2025, 15.01.2025, 20.01.2025, 22.01.2025, 25.01.2025, 28.01.2025, 31.01.2025, 02.02.2025, 04.02.2025, 08.02.2025, 13.02.2025, 16.02.2025, 18.02.2025, 21.02.2025, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на ухилення від відбування додаткового покарання, без погодження з Пересипським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, здійснила виїзд та в`їзд через пункт пропуску «Старокозаче», що на українсько?молдавському кордоні, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 34 КВК України, а саме заборону засудженого виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та у такий спосіб ухилилася від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади. Крім того, 17.11.2024 та 13.12.2024, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на ухилення від відбування додаткового покарання, без погодження з Пересипським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, здійснила виїзд через пункт пропуску «Малоярославець», що на українсько?молдавському кордоні, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 34 КВК України, а саме заборону засудженого виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, у такий спосіб ухилилася від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади.

Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності.

Окрім того, обвинувачена ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, а саме ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади.

Вивченням обставин справи, встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій - є щире каяття. Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання- відсутні.

Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості, як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченої яка раніше судима, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченої сталого матеріального стану, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Так, як злочини вчинено у період іспитового строку, відповідно до ст.78 КК України суд має призначити покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тому для остаточного призначення покарання суд має застосувати приписи ст.71,72 КК України.

Речові докази та судові витрати в даному кримінальному провадженні, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 174, 301, 302, 368, 373-374, 376, 382, 392- 395 КПК України, ст.ст.50,61, 71 КК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у пред`явленому їй обвинуваченні та скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України і призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, що відповідно до ст.72 КК України відповідає 6 місяцям позбавлення волі.

Відповідно зі ст.78,71,72 КК України, до покрання призначеного за цим вироком часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2024 яким ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України до покарання у вигляді 5 (п"яти ) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у сфері недоторканості державних кордонів строком на 2 (два) роки, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяців, з позбавленням права обіймати посади у сфері недоторканості державних кордонів строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту її затримання для відбуття цього вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, або якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддя : ОСОБА_1