Справа № 473/5629/24
Номер провадження1-кп/473/109/2025
ВИРОК

іменем України

"08" січня 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_4

секретар судових засідань ОСОБА_5

учасники процесу: прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_1 ,

його захисник адвокат ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000782 за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ Миколаївської області, громадянин України, з базовою середньою освітою, не працює, не одружений, не має на утриманні дітей, згідно ст.89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року «2102- ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ), Указом Президента України №49/2024 від 13.02.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні та який діяв на час вчинення обвинуваченим правопорушення.

Так 25.07.2024 року в обідній час, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_1 , який проходив повз двір загального призначення біля багатоквартирного будинку №53 по вул.Соборності в м.Вознесенську Миколаївської області та побачив через відчинені до під`їзду вказаного будинку вхідні двері велосипед марки «Freerider Strada» виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Freerider Strada» вартістю 4750 гривень та, сівши на нього, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 4750 гривень.

Під час судового розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, він погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Вказав, що щиро кається у вчиненому. Пояснив, що влітку, точної дати не пам`ятає, він проходив по вул.Соборності в м.Вознесенську. Двері одного з під`їздів були відчинені та він побачив там коляску, дитячий велосипед та спортивний велосипед, який він викрав. Зазначив, що продав велосипед за 1100 грн. ОСОБА_8. Потім йому стало відомо, що той продав його іншому чоловіку, у якого поліція забрала велосипед із стоянки біля магазину.

Потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати провадження в її відсутності та визначити обвинуваченому покарання на розсуд суду. Вказала, що шкоду, спричинену їй злочином, - відшкодовано та позов вона подавати не буде. Тому з огляду на положення ст.325 КПК України та врахувавши думку учасників процесу - судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у відсутності потерпілої.

Про допит свідків та потерпілої ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту клопотань не заявляли, на допиті не наполягали, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) - їх покази судом не досліджувалися.

На підставі наданих прокурором документів встановлено, що згідно із витягом із ЄРДР провадження було зареєстровано 26.07.2024 року на підставі заяви потерпілої ОСОБА_2 .

Викрадений у потерпілої ОСОБА_2 велосипед «Freerider» було видано ОСОБА_3 згідно із заявою останньої від 11.08.2024 року.

Вказаний велосипед було оглянуто 11.08.2024 року, про що слідчим складено протокол із фототаблицями, де зафіксовано ідентифікаційні ознаки вказаного велосипеду.

Постановою слідчого від 11.08.2024 року велосипед «Freerider Strada» визнано речовим доказом і згідно розписки потерпілої від 14.08.2024 року передано їй на зберігання.

Вартість викраденого у потерпілої велосипеда встановлено на підставі висновку товарознавчої експертизи від 14.08.2024 № 3966/24.

Також сторонами надані документи, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_1 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як встановлено під час судового розгляду провадження, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 відповідно до ст.66 КК України є визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України - встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_1 , який вину у вчиненому визнав, на момент вчинення правопорушення не мав непогашених судимостей, характеризується негативно поліцією та добре за місцем проживання (за місцем проживання вказано, що він живе дуже бідно), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проживає один, перебуває на військовому обліку, враховуючи вік обвинуваченого та його поведінку під час судового розгляду, дані досудової доповіді відділу з питань пробації про те, що виправлення обвинуваченого без позбавлення та обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та для окремих осіб, наявність кількох пом`якшуючих відповідальність обвинуваченого обставин, а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений згідно ст.12 КК України належить до тяжких злочинів проти власності, проте має один епізод протиправної діяльності, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст.75 КК України, як про те і просили сторони, в тому числі і прокурор, в судових дебатах.

Так ч.1 ст.75 КК України передбачає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує, що згідно із Постановою ВС від 13 листопада 2018 року справа №401/2807/16-к провадження №51-2816км18 Верховний Суд зазначив, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

У даній справі обвинувачений ОСОБА_1 вину за пред`явленим йому обвинуваченням визнав, усвідомив вчинене, має певні соціальні зв`язки, а також враховуючи те, що обвинувачений вчинив лише один епізод протиправної діяльності та який за відсутності воєнного стану міг би бути кваліфікований за ч.1 ст.185 КК України, тому суд вважає, що обвинуваченому слід надати шанс виправитися, відбуваючи покарання саме з випробуванням, що убезпечить його від вчинення нових правопорушень.

Також сул враховує, що у ч.2 ст.65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (Постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 298/95/16-к (провадження № 51-2501 км 18)

Розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_2 становить 4750 гривень, яку відшкодовано. З матеріалів провадження вбачається, що викрадене майно потерпілій повернуто. Цивільний позов потерпілою не пред`явлено.

Відповідно до ст.124 КПК України стягненню з обвинуваченого підлягають витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити на підставі положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинять нового злочину і виконає обов`язки, передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 320 гривень.

Речові докази, а саме: велосипед марки «Freerider Strada», який повернуто під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_2 , - залишити останній.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4