Справа № 383/546/20
Номер провадження 1-кп/383/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

заставодавця ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000090 від 31.10.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, раніше судимого:

17.12.2008 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн.;

17.06.2009 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ст.76, ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

21.01.2010 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.296, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

28.01.2020 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.ч. 1, 2 ст.185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.11.2024 року об`єднане кримінальне провадження №0000090 від 31.10.2020 року, №0000181 від 01.06.2020 року, №0000190 від 01.11.2022 року в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрито у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та продовжено судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.02.2025 року об`єднане кримінальне провадження №0000090 від 31.10.2020 року, №0000181 від 01.06.2020 року в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно зміненого обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, за наступних обставин.

В невстановлений дату та час, ОСОБА_4 у невстановленому місці, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс (марихуана), який загорнув до паперового згортку та поклав до кишені штанів та переніс до домоволодіння, в якому тимчасово мешкав та яке розташоване по АДРЕСА_2 , де маючи намір на незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини без мети збуту, для особистого вживання, не маючи відповідного дозволу, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, а саме в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до Списку №1 таблиці ІІ Переліку, на території України обіг обмежено, незаконно придбав та зберігав вищевказану наркотичну речовину, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» зі змінами є наркотичним засобом, обіг яких обмежено - канабісом, в кишені штанів, для особистого вживання без мети збуту.

30.10.2020 року близько 20 год. 55 хв. на вулиці Соборна в м. Бобринець, Бобринецького району, під час складання протоколу про адміністративне затримання за ч.2 ст.178 КУпАП, в ході проведення поверхневого огляду у ОСОБА_4 , у лівій кишені спортивних штанів виявлено та вилучено паперовий згорток з сухою подрібненою речовиною рослинного походження, зеленого кольору з характерним запахом коноплі.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №1481 від 03.11.2020 року надана на дослідження речовина рослинного походження тьмяно-зеленого кольору є наркотичним засобом канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 9,04 грама.

Таким чином, ОСОБА_4 , незаконно придбав, а в подальшому незаконно зберігав при собі наркотичні засоби без мети збуту, а саме канабіс, загальною масою 9,04 грама, що згідно з наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, перевищує невеликі розміри.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що з дня вчинення кримінального проступку минуло більше трьох років.

Заставодавець ОСОБА_6 подала заяву про повернення їй внесеної застави в сумі 52000 грн.

Прокурор та захисник в судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження та підтримали заяву заставодавця про повернення їй застави.

Після роз`яснення обвинуваченому підстав звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.285 КПК України та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, наслідків задоволення клопотання, обвинувачений підтримав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та надав свою згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав у зв`язку із закінченням строків давності, зазначив, що вказана позиція є добровільною та відповідає його інтересам. Також підтримав клопотання заставодавця про повернення їй застави.

Дослідивши клопотання, заяву та матеріали кримінального провадження в межах, необхідних для його розгляду, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Розділ ІХ Загальної частини КК України містить перелік підстав для такого звільнення, зокрема, ст.49 цього Кодексу одну з цих підстав пов`язує із закінченням строків давності. Такі строки законодавцем диференційовано в залежності від ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та передбаченого за його вчинення покарання.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду (далі - ККС ВС) в ухвалі від 14.09.2020 року у справі №493/1843/16-к, матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до позиції ККС ВС, висловленої у постанові від 19.11.2019 року у справі №345/2618/16-к, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду кримінального провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з відповідним клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Як зазначив ККС ВС в ухвалі від 27.07.2020 року у справі №757/46254/18-к, застосування норм ст.49 КК України для суду є обов`язковим. Це означає, що зазначені положення кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності носять імперативний характер та у разі надання згоди обвинуваченого є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, навіть якщо проти такого звільнення будуть заперечувати інші учасники судового розгляду. Отже, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з перебігом строків давності не належить до дискреційних повноважень суду, натомість є його обов`язком. Закінчення цих строків є підставою для обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності за умови надання нею згоди на таке звільнення.

За змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: вчинення особою кримінального правопорушення; з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; особа не ухилялася від досудового слідства або суду; особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину; вчинене кримінальне правопорушення не належить до переліку злочинів проти основ національної безпеки України, катування, проти миру та безпеки людства, при вчиненні яких давність не застосовується.

Слід зазначити, що факти ухилення особи від досудового слідства або суду та вчинення нею нових злочинів самі по собі не є перешкодою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, проте впливають на обчислення строку давності, зокрема, є підставами для його зупинення та переривання.

Оцінюючи умову звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, як вчинення особою кримінального правопорушення, суд зазначає, що висновок як про факт вчинення кримінального правопорушення, так і про винуватість особи у його вчиненні можливо зробити не на всіх стадіях кримінального провадження. Хоча положення ст.49 КК України передбачають, що звільнити від кримінальної відповідальності можливо лише особу у разі вчинення нею кримінального правопорушення, втім, констатація винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення поза межами вироку суду вочевидь порушуватиме принцип презумпції невинуватості, визначений ст.62 Конституції України, адже, як зазначено у ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.17 КПК України поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Як зазначив ККС ВС у постанові від 29.07.2021 року у справі №552/5595/18, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення йому судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Крім того, відповідно до постанови ККС від 12 листопада 2019 року у справі №566/554/16-к звільнення від кримінальної відповідальності відбувається незалежно від визнання обвинуваченим вини. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Така правова позиція узгоджується як з висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, так і з практикою Європейського суду з прав людини, який у п.42 рішення у справі «Грабчук проти України» зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

З огляду на викладене, така умова для звільнення особи від кримінальної відповідальності, як вчинення особою кримінального правопорушення, передбачена ст.49 КК України, під час судового розгляду обмежується лише фактом висунення особі обвинувачення та її згодою на звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав, адже більш широке тлумачення зазначеної норми на цій стадії кримінального провадження, зокрема, необхідність доведення факту вчинення кримінального правопорушення та винуватості у ньому особи, вочевидь буде становити порушення презумпції невинуватості.

А тому суд має вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, не надаючи правової оцінки діям обвинуваченого та не констатуючи його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Оцінюючи факт спливу строку давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд має встановити насамперед момент вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, та строк давності, релевантний ступеню його тяжкості.

Відповідно до ч.3 ст.4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, що мало місце 30 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Отже, як кримінально-правова відповідальність, так і підстави звільнення від неї мають визначатися на час вчинення кримінального правопорушення, тобто йдеться про 30 жовтня 2020 року.

За класифікацією злочинів, визначеною ст.12 КК України, чинною на час вчинення кримінального правопорушення та на даний час, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України належить до кримінальних проступків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, чинній на час вчинення кримінального правопорушення та на даний час, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином, суд констатує, що трирічний строк давності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , сплив 30 жовтня 2023 року.

Суду не надано відомостей та сторонами не стверджується про факт ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від досудового слідства, суду чи факт вчинення ним іншого кримінального правопорушення, а відтак відсутні підстави припускати, що строк давності міг зупинятися чи перериватися.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, не належить до переліку, визначеного ч.5 ст.49 КК України, а отже законодавча заборона звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на нього не поширюється.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що станом на момент постановлення цієї ухвали наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, та закриття кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зробила висновок про те, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова від 12 вересня 2022 року у справі 203/241/17).

Оскільки ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, на підставі ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, то відповідно до положень ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК витрати на проведення експертизи в розмірі980 грн. 70 коп. не підлягають стягненню з ОСОБА_4 та покладаються на державу.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

З матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.11.2022 року у справі №383/1012/22, провадження №1-кс/383/250/22 застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 52000 грн., який з огляду на закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

26.12.2022 року заставодавцем ОСОБА_6 згідно квитанції №0.0..1 була внесена застава в розмірі 52000 грн. на депозитний рахунок: код отримувача 26241445, рахунок отримувача UA0002505, призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі за клопотанням №383/1012/22, провадження №1-кс/383/250/22, Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

Заставодавець ОСОБА_6 подала клопотала про повернення застави з реквізитами її рахунку.

Застава має бути повернена заставодавцю, якщо: 1) відсутні підстави для застосування негативних наслідків для звернення застави в дохід держави (частина восьма статті 182 КПК України); 2) ухвала про застосування запобіжного заходу припинила свою дію у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (стаття 203 КПК України) або у зв`язку з набранням чинності іншим судовим рішенням ухвалою про заміну запобіжного заходу; 3) заставодавець, тобто особа, яка внесла заставу не дає своєї згоди на можливе її звернення судом у майбутньому на виконання вироку в частині майнових стягнень (частина одинадцята статті 182 КПК України).

Враховуючи те, що застава в дохід держави не зверталась, обраний відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.11.2022 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави підлягає скасуванню, у суду наявні підстави для задоволення клопотання про повернення застави.

Керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 369-372, 376, 395 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000090 від 31.10.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, закрити.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп. віднести на рахунок держави.

Речові докази:

речовину рослинного походження тьмяно-зеленого кольору, вагою 9,04 грама, яка відповідно до висновку експерта №1481 від 03.11.2020 року знаходиться в одному спеціальному пакеті «Експертна служба МВС» №3740459, здана на зберігання в кімнату речових доказів Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, знищити;

копії відеозаписів з нагрудного відеореєстратора поліцейського (боді-камери) відео якого було записано 30.10.2020 року при адміністративному затриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які знаходяться на двох помаранчевих DVD-R 4.7 GB 120 min дисках, які упаковані у білі конверти для дисків, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000090 від 31.10.2020 року, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000090 від 31.10.2020 року.

Обраний під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.11.2022 року відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави, скасувати.

Заяву заставодавця ОСОБА_6 про повернення застави - задовольнити.

Повернути заставодавцю ОСОБА_6 заставу в розмірі 52000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень 00 копійок на її рахунок IBAN НОМЕР_1 , в АТ КБ «ПриватБанк», РНОКПП НОМЕР_2 , призначення платежу: поповнення рахунку ОСОБА_6 (повернення застави), внесену нею за ОСОБА_4 на депозитний рахунок: код отримувача 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505, призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі за клопотанням №383/1012/22, провадження №1-кс/383/250/22, Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1