Справа № 204/3454/25
Провадження № 1-кс/204/899/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

2 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 05.02.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого досудовим розслідуванням часу представниками спеціальної служби іноземної держави Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України. Так, у січні 2025 року невстановлена особа, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, звернулась до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та запропонувала, за винагороду вчиняти дії спрямовані на отримання та передачу відомостей щодо осіб, які здійснюють мобілізаційні заходи на території Вінницької області, на що остання надала добровільну згоду. В подальшому, у лютому 2025 року невстановлена особа, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, звернулась до ОСОБА_7 та запропонувала за винагороду вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що остання надала добровільну згоду. З цією метою ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленою особою, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 06 год. 30 хв. 05.02.2025, за невстановлених обставин отримала (набула) саморобний пристрій вибухової дії, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, наданої 05.02.2025 інспектором УВТС ГУНП в Дніпропетровській області, складався з пластичної вибухової речовини, підривника ЕДП-р, а також інших невстановлених в ході досудового розслідування елементів. У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_7 , приблизно о 06 год. 30 год. 05.02.2025, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення перенесла отриманий нею саморобний вибуховий пристрій у поліетиленовому пакеті до гаражного приміщення, яке знаходиться у безпосередній близькості до будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (ділянка місцевості за географічними координатами НОМЕР_1 , 35.0022037), де розмістила його біля воріт гаражного приміщення, у зв`язку з чим виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Таким чином, у лютому 2025 року ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, тобто групою осіб, за вказівкою невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, за невстановлених обставин отримала (набула) саморобний пристрій вибухової дії, який приблизно о 06 год. 30 хв. 05.02.2025, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення перенесла у поліетиленовому пакеті до гаражного приміщення, яке знаходиться у безпосередній близькості до будинку за адресою: АДРЕСА_3 (ділянка місцевості за географічними координатами НОМЕР_1 , 35.0022037), де розмістила його біля воріт гаражного приміщення, у зв`язку з чим виконали усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після цього, 05.02.2025 ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України, тобто кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі. Також встановлено, що у січні-лютому 2025 року невстановлена особа, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, звернулися до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та запропонувала за грошову винагороду виконувати певні завдання, на що останні погодилися. В подальшому, у 03.02.2025 року невстановлена особа, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, звернулися до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 та запропонувала за грошову винагороду приїхати до м. Дніпро, з метою виконання подальших вказівок, на що останні погодилися. Так, 04.02.2025, за вказівкою невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , орендували житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 . Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , на виконання наступних завдань невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, виїхали до м. Нікополь Дніпропетровської області, де на території яка перебуває за адресою: АДРЕСА_5 , на ділянці місцевості за географічними координатами 47.5815145, 34.3642530, отримали (набули) саморобний пристрій вибухової дії, який в подальшому перемістили до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , з метою подальшої передачі іншим особам. В подальшому, 04.02.2025 вказаний саморобний пристрій вибухової дії, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, наданої 05.02.2025 інспектором УВТС ГУНП в Дніпропетровській області, складався з пластичної вибухової речовини, підривника ЕДП-р, а також інших невстановлених в ході досудового розслідування елементів, набула ОСОБА_7 . В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_7 , приблизно о 06 год. 30 год. 05.02.2025, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення перенесла отриманий нею саморобний вибуховий пристрій до гаражного приміщення, яке знаходиться у безпосередній близькості до будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (ділянка місцевості за географічними координатами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), де розмістила його біля воріт гаражного приміщення, у зв`язку з чим виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Таким чином, у 04.02.2025 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, за вказівкою невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, за невстановлених обставин отримали (набули) саморобний пристрій вибухової дії, який в подальшому перенесли до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , яке завчасно орендували для здійснення протиправної діяльності, у зв`язку з чим виконали усі дії для надання засобів та знарядь, а також сприяли вчиненню ОСОБА_7 дій спрямованих на вчинення вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, а також може призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення. Після цього, 13.02.2025 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 13 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України, та 14 лютого 2025 року останній обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 5 квітня 2025 року. Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України, у повній мірі обґрунтовується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом обшуку від 13.02.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 13.02.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 13.02.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 13.02.2025; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 від 13.02.2025; іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності. Враховуючи викладене, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно продовжити у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тим, що до вказаної особи, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України повинен бути застосований саме такий запобіжний захід, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України. Інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Враховуючи становище ОСОБА_5 , інкриміноване їй кримінальне правопорушення, за яке загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також наявні зв`язки із представниками країни агресора Російської Федерації, існує ризик того, що перебуваючи на волі остання може виїхати за межі країни або на тимчасово окуповані території України або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, унеможливить притягнення останнього до встановленої законом кримінальної відповідальності. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість інкримінованого їй злочину, остання може вчинити дії спрямовані на знищення документальних носіїв інформації, що мають доказове значення, облікових записів та листувань, через особисту поштову скриньку та поштову скриньку зазначених суб`єктів господарювання, що підтверджують його протиправну діяльність, а також знищення листувань, які ще не були виявленні досудовим розслідуванням, знищити додаткові пристрої, з яких здійснювалось листування з представниками країни агресора Російської Федерації тощо. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останньої, виконання нею процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що остання має стійкі ідеологічні погляди та на теперішній час збройні сили Російської Федерації продовжують ведення агресивної війни проти України, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що вона, знаходячись на свободі, може надавати сприяння в ведення агресивної війни проти України. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_5 не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків. Постановою прокурора про продовження строку досудового розслідування строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000184 від 05.02.2025 продовжено до 5 травня 2025 року. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили змінити на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики зазначені слідчим у клопотанні не мають належного обґрунтування.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000184 від 5 лютого 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України.

14 лютого 2025 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 5 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

31 березня 2025 року постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000184, продовжено до трьох місяців, тобто до 5 травня 2025 року.

У клопотанні слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей. Що має значення для досудового розслідування; здійснювати незаконний вплив на свідків чи інших підозрюваних; вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Проте, у судовому засіданні належним чином було підтверджено наявність лише ризику переховування від слідства та можливого вчинення нового кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваної настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення нею кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, враховуючи її вік, стан здоров`я, наявність постійного місця реєстрації та проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрювана з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в яких вона підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити вчиняти протиправну діяльність або вчинити нове кримінальне правопорушення, та те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 5 травня 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 5 травня 2025 року.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1