Справа № 642/8197/24
Провадження № 1-кс/642/4288/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №000462 від 22.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

30 грудня 2024 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 22.12.2024 за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська, біля буд. 4, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено водійське посвідчення з ознаками підробки. За вказаним фактом 22.12.2024 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

23.12.2024 прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 звернувся із клопотанням про арешт майна до Ленінського районного суду м. Харкова. Вказане клопотання 23.12.2024 надійшло до суду. 23.12.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 по справі №646/8026/24 дане клопотання повернуто для усунення недоліків, що зазначені в даній ухвалі суду протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали. Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 по справі №646/8026/24 від 23.12.2024 отримано 27.12.2024 (вх. № 1696624) прокурором у кримінальному провадженні. З врахуванням недоліків, зазначених в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 по справі №646/8026/24 від 23.12.2024, зміст клопотання про арешт майна необхідно викласти наступним чином: 22.12.2024 року в період з 03 год. 10 хв. по 03 год. 45 хв. слідчим за участі понятих проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська, поблизу буд. 4. В ході проведення огляду учасник огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно в присутності понятих видав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 24.07.2024 року на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проведеним оглядом посвідчення встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 має ознаки підробки, а саме не чіткий друк літер на вказаному посвідченні. За результатами проведення огляду зазначене посвідчення водія на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 від 24.07.2024 було поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальні написи, підписи слідчого та учасників огляду, та вилучено до камери зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП N? 3 ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Зброярська, буд. 1. 23.12.2024 постановою дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 вилучене в ході огляду місця події від 22.12.2024 року посвідчення водія на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 від 24.07.2024, яке поміщено до паперового конверту на якому міститься пояснювальні написи, підписи слідчого та учасників огляду - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000462 від 22.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. На виконання вимог ст. 171 КПК України, прокурором у кримінальному провадженні проведено комплекс дій спрямованих на встановлення документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати та відповідно встановлено відомості щодо власника майна, що є предметом розгляду даного клопотання. Так, відповідно до показань наданих ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що приблизно в вересні 2024 року ОСОБА_4 замовив в мережі інтернет посвідчення водія на своє ім?я, заплативши за вказане посвідчення 8000 грн. Отже, встановлено, що посвідчення водія на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 від 24.07.2024 перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_2 . Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов?язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Частиною 5 статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов?язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Прокурор та дізнавач в судове засідання надали заяви, в яких просили розглядати клопотання про арешт майна без їх участі та просили суд його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, надав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності та проти клопотання не заперечував.

За таких обставин, в силу вимог ч.1 ст.172 КПК України неприбуття осіб не є перешкодою для розгляду клопотання та відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей чи документів речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 167-173 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження,а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосібвідповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 167, 170-171 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити.

1.Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на речовий доказ, який вилучений в ході проведення огляду місця події від 22.12.2024, а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 від 24.07.2024, поміщене до паперового конверту на якому міститься пояснювальні написи, підписи слідчого та учасників огляду.

2.Визнати місце зберігання вказаного майна - камера схову ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1