Справа №366/820/25
Провадження №1-кс/366/206/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2025 року Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селище Іванків клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборону Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000021, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2025 року до Іванківського районного суду Київської області надійшло вказане вище клопотання.

У клопотанні прокурор просить накласти арешт на вилучений легковий автомобіль «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, чорного кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить «Grochowski Jacet», тимчасово позбавивши власника (користувачів) права на відчуження даного майна із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування клопотання зазначено, що У провадженні СВ ВП № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000021 від 27.03.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що 26.03.2025 близько об 11 години 14 хвилин до чергової частини Відділення поліції № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що на автодорозі Чорнобиль-Дитятки в Вишгородському районі Київської області водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 , керував автомобілем «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 і здійснюючі рух по автодорозі зі сторони м. Чорнобиль в напрямку с. Дитятки на заокругленні дороги ліворуч, не впорався з керуванням, виїхав за межі автодороги та перекинувся. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець віцйськової частини НОМЕР_3 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до приймального відділення КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ».

26.03.2025 року, старшим слідчим СВ ВП № 3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме ділянки автодороги Чорнобиль-Дитятки у відселеному селі Залісся зони відчуження внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, було вилучено транспортний засіб, а саме легковий автомобіль «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску. Вище вказаний транспортний засіб було вилучено до ВП № 3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

У відповідності до ст. 168 КПК України, вилучений слідчим у кримінальному провадженні: легковий автомобіль «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, чорного кольору, набув статусу тимчасово вилученого майна.

27.03.2025 року, слідчим у кримінальному провадженні, вилучений легковий автомобіль «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, чорного кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить «Grochowski Jacet» визнаний речовим доказом у відповідності до вимог ст. 98 КПК України.

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , легковий автомобіль «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, чорного кольору, на праві власності належить «Grochowski Jacet».

З метою забезпечення збереження речового доказу, прокурор, вважає доцільним накласти арешт на вилучений легковий автомобіль «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, чорного кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить «Grochowski Jacet».

Прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому суд враховує, що в прохальній частині клопотання зазначено про розгляд клопотання без участі прокурора.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч. 4 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ч. 5 ст. 9 КПК).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З урахуванням практики ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom) від 30.08.1990, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04. 2011, (заява № 42310/04, §175), слідчий суддя на стадії досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З таких висновків ЄСПЛ також вбачається, що при розгляді клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадженні, слідчий суддя позбавлена можливості встановлювати наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді в органі досудового розслідування, а лише дослідити та надати належну оцінку доводам сторін та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Окрім того, ЄСПЛ через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Необґрунтована відмова у накладені арешту на майно може спричинити серйозні наслідки, що може позначитися як на забезпеченні можливості успішного кримінального провадження, так і на правах інших осіб, на забезпечення яких спрямований такий арешт.

До аналогічного за змістом висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2018 у справі № 657/683/17.

З огляду на вивчені та дослідженні долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, що надані прокурором, слідчим суддею встановлено таке.

Слідчим суддею встановлено, що згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 27.03.2025 порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 України.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 26.03.2025р. а саме ділянки автодороги Чорнобиль-Дитятки у відселеному селі Залісся зони відчуження внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, вилучено транспортний засіб, а саме легковий автомобіль «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску. Вище вказаний транспортний засіб було вилучено до ВП № 3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Постановою від 27.03.2025 року, вилучений легковий автомобіль «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, чорного кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить «Grochowski Jacet» визнано речовим доказом у відповідності до вимог ст. 98 КПК України.

Обставини викладені у клопотанні, підтверджуються:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається внесення відомостей 27.03.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України;

рапортом про повідомлення зі служби 102 про те, що 26.03.2025 о 11:13 за адресою м.Чорнобиль, траса на мості між Чорнобилем та Дитятками, ближче до Чорнобиля, є потерпілий військовий, авто перевернуто;

протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 26.03.2025р.;

постановою про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 27.03.2025р.;

фотокартками;

поясненнями ОСОБА_4 від 26.03.2025р.

поясненнями ОСОБА_5 від 26.03.2025р.;

Як визначено частиною другою статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Вирішуючи питання про спосіб накладення арешту на дворучну пилу, слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 173 КПК України та приходить до наступного.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ч.1 ст. 286 КК України, тобто за фактом порушення правил дорожнього руху.

З огляду на предмет кримінального провадження вилучене майно підпадає під ознаки речового доказу, визначені ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що ця дерева може бути об`єктом проведення слідчих дій, необхідних для встановлення обставин вчинення правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на тимчасово вилучене майно заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Саме такий вид арешту тимчасово вилученого майна на переконання слідчого судді є необхідним для виконання завдань КПК України, зокрема він унеможливить приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження речових доказів у кримінальному провадженні, при цьому такий арешт буде співрозмірним обмеженню права власності завданням кримінального провадження та не спричинить надмірних та невиправданих негативних наслідків для його власника.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 167, 170-172, 173, 174, 369, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучений легковий автомобіль «HYUNDAI» моделі «TERRACAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, чорного кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить «Grochowski Jacet», тимчасово позбавивши власника (користувачів) права на відчуження даного майна із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора Дарницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

Копію цієї ухвали передати для виконання уповноваженому на це органу, вручити прокурору та надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1