Справа № 507/886/24
Провадження № 1-кп/507/4/2025
Номер рядка звіту 227
В И Р О К
21.03.2025 рокуселище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Настасіївка Березівського району Одеської області, громадянки України, з базовою вищою освітою, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення:
обвинувачена ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.01.2024 року керувала технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлу пору доби, в умовах необмеженої видимості здійснювала рух по проїзній частині з асфальтованим сухим дорожнім покриттям вул. Незалежності в межах населеного пункту с. Троїцьке Подільського району Одеської області зі сторони автодороги «Одеса-Київ» у напрямку с. Козачий Яр Подільського району Одеської області.
У зазначений день приблизно о 15 год. 10 хв., водій ОСОБА_4 на керованому автомобілі марки «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 наближалась до будинку № 21 по вул. Незалежності, де організований двосторонній рух по одній смузі в кожному напрямку, протилежні напрямки якої поділені розміткою - 1.5 розділу 34 «Правил дорожнього руху» України. Водій ОСОБА_4 маючи намір виконувати маневр лівого повороту в сторону лівого узбіччя по ходу її напрямку руху, зупинилась правими колесами на правому узбіччі та лівими колеса в межах своєї смуги руху та з незначною швидкістю почала виконувати маневр лівого повороту, при цьому у порушенні вимоги п. 1.5., п/п «б,д» п. 2.3. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, далі Правила), якими передбачено:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
п/п д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; була неуважною, відволіклась від керування, за дорожньою обстановкою постійно не стежила.
У той самий час, зі сторони с. Козачий Яр в напрямку автодороги «Одеса-Київ», тобто в протилежному напрямку рухався мопед марки «MUSSTANG» MT 110-2В, без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із дозволенною на даній ділянці проїзної частини швидкістю близько 40 км/год.
Здійснюючи вказаний вище маневр лівого повороту, водій ОСОБА_4 , проявивши злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, грубо порушила пункти 10.1 та 10.4 зазначених Правил, який зобов`язує водія:
п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
10.4 «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот».
Згідно п. 1.10 Правил:
дати дорогу - «вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість».
перед початком виконання маневру лівого повороту не врахувала дорожню обстановку, перед початком зміни напрямку руху при виконані маневру повороту ліворуч та виїздом на смугу зустрічного руху, не переконалась в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Оскільки до місця наміченого повороту із зустрічного напрямку наближався мопед марки «MUSSTANG» MT 110-2B, без номерного знаку, водій ОСОБА_4 невірно оцінила дорожню обстановку, що склалась, не утрималась від небезпечного маневрування, не вжила заходів, що виключають подальший розвиток аварійної ситуації, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху почала виїжджати на проїзну частину зустрічного напрямку руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, де продовжував зустрічний рух мопед марки «MUSSTANG» MT 110-2В, та як наслідок, на зустрічній для автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 смузі трапилось зіткнення, передньою правою частиною кузова автомобіля «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 з лівою боковою частиною мопеду марки «MUSSTANG» MT 110-2В, без номерного знаку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеду марки «MUSSTANG» MT 110-2В, без номерного знаку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: по передньо-зовнішній поверхні від верхній третині лівого стегна до колінного суглобу вертикальна, зашита металевими скобами (23шт) рана довжиною 29.5см. В нижній третині лівого стегна на 2см вище (правіше) попередньої рани рожевого кольору рубець виступаючий над рівнем навколишньої тканини, м`ягкої консистенції довжиною 6.5см. В області колінного суглобу аналогічні три рубця, розташовані горизонтально, паралельно між собою довжиною 5.0-4.0-3.5см. На 1см нижче попереднього рубця аналогічний вертикально розташований рубець довжиною 6.0см. В нижній третині лівої гомілки по передній її поверхні аналогічний рубець (рана) довжиною 16.0см. А також уламковий перелом стегнової кістки і подвійний перелом великогомілкової кістки в верхній її третині і в верхній частині нижньої її третини з зіставними відламками кісток. Дані тілесні ушкодження згідно п.п.2.1.3. «м» «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень про критерію небезпечності для життя. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені дією тупих предметів можливо при контактуванні з зовнішніми частинами автомобіля що рухався, в умовах ДТП.
Смерть ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку з виявленими у нього відкритого багато уламкового перелому лівої стегнової кістки і подвійного перелому великогомілкової кістки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 , 1962р.н. - тромбоемболія легеневої артерії серця. Наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли бути спричинені не задовго до надходження його до лікувального закладу, тобто могли бути спричинені 03.01.2024р. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в 01:00 год.
Враховуючи викладене, водій автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , шляхом належного виконання вимог пунктів: п.1.5.; п/п «б, д» п. 2.3.; п.10.1.; п.10.4. зазначених Правил гарантовано мала технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді і її фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 провину в інкримінованому її кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України визнала повністю, щиро розкаялася та підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, зокрема розповіла, що 03 січня 2024 року в с.Троїцьке керувала автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи намір виконувати маневр лівого повороту в сторону лівого узбіччя по ходу її напрямку руху, зупинилась правими колесами на правому узбіччі та лівими колесами в межах своєї смуги руху та з незначною швидкістю почала виконувати маневр лівого повороту та коли почала виїжджати на проїзну частину зустрічного напрямку руху, то трапилось зіткнення із мопедом, який рухався по своїй смузі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеду - ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження, був направлений до лікарні на стаціонарне лікування, проте через деякий час ОСОБА_8 помер у лікарні.
Крім повного визнання вини обвинуваченою, в інкримінованому її кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, зокрема:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 лютого 2024 року, з схемою місця ДТП, фото таблицею (а.п.111-122);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 січня 2024 року, згідно якого, під час проведення огляду 03.01.2024 року о 18.19 год. у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено (а.п.126);
- висновком експерта № СЕ-19/116-24/210-ІТ від 07.02.2024 року, згідно якого на момент настання події рульове керування, ходова частина та гальмова система мопеда марки «MUSSTANG» MT 110-2В знаходилися у працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним мопеда (а.с.128-130);
- висновком експерта № СЕ-19/116-24/213-ІТ від 06.02.2024 року, згідно якого на момент настання події рульове керування, ходова частина, система зовнішнього освітлення та гальмова система автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним автомобіля (а.с.135-138);
- висновком експерта № СЕ-19/116-24/213-ІТ від 12.02.2024 року, згідно якого на автомобілі «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 у наявності деформації, пошкодження та сліди ударно-динамічного походження, які локалізовані в передній, переважно правій частині кузова автомобіля та мають направленість зпереду назад. Ці пошкодження та сліди чітко виражені на середній та правій частині переднього бампера,
панелі кріплення переднього номерного знаку, передній правій частині капоту і відображують дію слідоутворюючого об`єкту, яким був інший транспортний засіб.
На мопеді «Musstang MT 110-2В», без номерного знаку у наявності деформації, пошкодження та сліди ударно-динамічного походження, які локалізовані в лівій боковій передній частині. Ці пошкодження та сліди чітко виражені на лівій боковині шини переднього колеса, лівій частині передньої вилки, дугах безпеки ніг водія, лівій частині паливного баку і відображують дію слідоутворюючого об`єкту, яким був інший транспортний засіб.
Сліди і пошкодження, які локалізовані в правій боковій частині мопеда утворилися в результаті падіння мопеда та контактування із опорною поверхнею дороги.
У момент первинного контакту автомобіль «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 контактував передньою правою частиною з лівою боковою передньою частиною мопеда «Musstang MT 110-2В».
Кут (а) між повздовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контакту орієнтовно був 75°...85°, , при відліку кута від повздовжньої осі автомобіля «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 проти ходу годинникової стрілки до повздовжньої осі мопеда «Musstang MT 110-2В» (а.с.142-148) ;
- висновком експерта № 24-1255 судової автотехнічної експертизи, відповідно до якої належні дії водія автомобіля "Mitsubishi Lancer" р/н НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пунктів 10.1 та 10.4 ПДР, відповідно до яких водій повинен був перед маневром надати дорогу мопеду "MUSSTANG MT 110-2В" без р/н.
Дії водія автомобіля "Mitsubishi Lancer" р/н НОМЕР_1 не відповідали вимогам пунктів 10.1 й 10.4 ПДР.
Водій автомобіля "Mitsubishi Lancer" р/н НОМЕР_1 належним виконанням вимог пунктів 10.4 та 10.1 ПДР мав технічну можливість уникнути ДТП.
Належні дії водія мопеда "MUSSTANG MT 110-2В" без р/н регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, відповідно до яких він повинен був з моменту об`єктивно можливого виявлення початку небезпечного маневру ліворуч автомобіля "Mitsubishi Lancer" р/н НОМЕР_1 застосувати гальмування.
Оскільки по технічно спроможних вихідних даних водій мопеда "MUSSTANG МТ 110-2В" без р/н не мав технічної можливості уникнути зіткнення належним виконанням вимог пункту 12.3 ПДР, хоча й застосував гальмування, в його діях експертом не вбачається невідповідності вимогам ПДР.
Водій мопеда "MUSSTANG MT 110-2В" без р/н по заданих технічно спроможних вихідних даних не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем.
Дії водія автомобіля "Mitsubishi Lancer" р/н НОМЕР_1 , що не відповідали вимогам пунктів 10.1 й 10.4 ПДР, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП (а.с.150-157);
- висновком експерта № 10, яка розпочата 19 лютого 2024 року закінчена 27 березня 2024 року, згідно якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: по передньо-зовнішній поверхні від верхній третині лівого стегна до колінного суглобу вертикальна, зашита металевими скобами (23шт) рана довжиною 29.5см. В нижній третині лівого стегна на 2см вище (правіше) попередньої рани рожевого кольору рубець виступаючий над рівнем навколишньої тканини, м`ягкої консистенції довжиною 6.5см. В області колінного суглобу аналогічні три рубця, розташовані горизонтально, паралельно між собою довжиною 5.0-4.0-3.5см. На 1см нижче попереднього рубця аналогічний вертикально розташований рубець довжиною 6.0см. В нижній третині лівої гомілки по передній її поверхні аналогічний рубець (рана) довжиною 16.0см. А також уламковий перелом стегнової кістки і подвійний перелом великогомілкової кістки в верхній її третині і в верхній частині нижньої її третини з зіставними відламками кісток. Дані тілесні ушкодження згідно п.п.2.1.3. «м» «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень про критерію небезпечності для життя. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені дією тупих предметів можливо при контактуванні з зовнішніми частинами автомобіля, який рухався в умовах ДТП.
Смерть ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку з виявленими у нього відкритого багато уламкового перелому лівої стегнової кістки і подвійного перелому великогомілкової кістки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 , 1962р.н. - тромбоемболія легеневої артерії серця. Наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли бути спричинені не за довго до надходження його до лікувального закладу, тобто могли бути спричинені 03.01.2024р. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в 01:00 год. (а.с.161-163);
- висновком експерта № 339, з якого вбачається, що на підставі ухвали суду від 09 жовтня 2024 року проведено комісійну судово-медичну експертизу за фактом смерті ОСОБА_8 . Згідно зазначеного висновку тілесні ушкодження згідно п.п.2.1.3. «м» та «о» «Правил судово- медичного визначення ступені- тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), які спричинені ОСОБА_8 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень про критерію небезпечності для життя.
Смерть ОСОБА_8 настала в результаті серцево-судинної недостатності, і що розвинулася як ускладнення тромбоемболії легеневої артерії серця з причини тромбозу лівої нижньої кінцівки, який, у свою чергу, утворився внаслідок відкритого багатоуламкового перелому лівої стегнової кістки і подвійного перелому великогомілкової кістки лівої гомілки.
Настання смерті перш за все пов`язано із тяжкістю отриманої ним травми. Разом із тим, настанню смерті в даному випадку могли сприяти інші фактори, а саме дефекти призначення антикоагулянтної терапії (вона проводилася не в повному обсязі та з перервами в прийманні) (а.с.221-243.
Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст.94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в інкримінованому її злочині, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.
Дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України, за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого настала смерть людини, дані про особу обвинуваченої, її молодий вік, яка є громадянкою України, студентка, за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, також суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Враховуючи конкретні обставини справи, те що обвинувачена керувала технічно справним транспортним засобом та мала можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, наслідки скоєного злочину, які є невідворотними, суд вважає, що з урахуванням вимог ст. 65 КК України, для попередження вчинення обвинуваченою аналогічних злочинів, із посяганням на життя, здоров`я, безпеку людини, та для забезпечення виправлення обвинуваченої , до ОСОБА_4 , необхідно застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Приписами ч. 1 ст. 75 КК України передбачено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Потерпіла ОСОБА_9 звернулася до суду із цивільним позовом до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 200 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 6 000 000 грн.
В обґрунтуванні позову позивач ОСОБА_9 зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної події від отриманих травм загинув її чоловік ОСОБА_8 .
Внаслідок трагедії потерпілій заподіяно моральну та матеріальну шкоду. Матеріальна шкода складається з витрат на лікування та захоронення ОСОБА_8 , що становить 200 000 грн.
Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач ОСОБА_9 зазначає, що зі смертю чоловіка вона втратила сенс життя, не може вести звичний для неї спосіб життя, спокійно займатися навіть щоденними побутовими справами, моральний та психологічний стан відображається на її фізичному здоров`ї , вона страждає від високого тиску та серцевих нападів. Таким чином, позивач просила стягнути із ОСОБА_4 6 000 000 грн. моральної шкоди.
Суд, дослідивши цивільний позов та додані докази, заслухавши позицію прокурора, пояснення ОСОБА_4 та її захисника, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.
ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні набула статусу потерпілої, оскільки внаслідок кримінального правопорушення настала смерть її чоловіка ОСОБА_8 .
Виходячи зі змісту ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням
або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до частини 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтував з посиланням на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченої, вона переживала та продовжує переживати моральні страждання через втрату чоловіка ОСОБА_8 .
Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для позивача, характер та обсяг страждань, яких вона зазнала, ступінь вини завдавача шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості.
Судом встановлено, що вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повністю доведена.
У даній справі внаслідок учинення з необережності ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, загинув ОСОБА_8 , а потерпіла/цивільний позивач, втратила рідну людину, смерть якого беззаперечно позначилась на її психологічному та фізичному здоров`ї, зазнала сильного душевного болю, жалю та переживань, позбавлення підтримки, піклування та турботи, змушена була змінити свій звичний уклад життя, докладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Позивачем пред`явлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення в розмірі 6 000 000 грн., проте суд вважає, що розмір моральної шкоди позивачем значно завищено.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Враховуючи обґрунтування розміру моральної шкоди потерпілою ОСОБА_9 , суд, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілій, враховує: тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченої, обставини вчинення кримінального правопорушення, яке вчинено через особисту грубу необережність ОСОБА_4 при порушенні правил безпеки дорожнього руху, інші обставини справи, її матеріальний стан, враховуючи також, що розмір відшкодування моральної шкоди не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, яких зазнала позивач через загибель чоловіка, враховуючи тривалість немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди, суд вважає, що для компенсації характеру та глибини страждань потерпілої ОСОБА_9 , враховуючи вимоги розумності і справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача ОСОБА_10 слід визначити в розмірі 400000 грн. Вказаний розмір, на переконання суду, буде адекватним моральним стражданням позивача, при цьому суд, враховує, що ОСОБА_4 вчинила грошовий переказ ОСОБА_9 на суму 80 000 грн.
За таких обставини, позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 6000000 грн. підлягає частковому задоволенню, із ОСОБА_4 слід стягнути 400 000 грн. на користь ОСОБА_9 , в стягненні решти суми слід відмовити.
Що стосується позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 200000 грн., пов`язаної із лікуванням та похованням, то суд приходить до наступного висновку .
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Судом не приймаються до уваги розписки ОСОБА_9 про отримання позики у ОСОБА_13 на суми 270 000 грн. та 160 000 грн., оскільки останні не свідчать про понесення ОСОБА_9 матеріальної шкоди.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 обирався у виді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився 22 лютого 2025 року, підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд не вбачає.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування. Отже, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 04 січня 2024 року арешт на майно, яке визнано речовим доказом слід скасувати (а.с.124).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати винною ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити її покарання - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 200 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 6 000 000 грн. задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 400 000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 71 698 грн. 41 коп., у задоволенні решти позову відмовити.
Речові докази, які знаходяться на спеціалізованому майданчику тимчасового затримання автомобіля та мототранспорту, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мопеда "MUSSTANG MT 110-2В" без р/н повернути ОСОБА_7 . Автомобіль "Mitsubishi Lancer" р/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, які передано на зберігання ОСОБА_14 , залишити йому за належністю.
Накладений, ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду від 04 січня 2024 року, арешт на майно, яке визнано речовими доказами скасувати.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1