Єдиний унікальний номер 341/2188/24
Номер провадження 1-кс/341/50/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року місто Галич

Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржниці ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

розглянув у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження від 24.05.2023 № 0000102.

установив

31.10.2024 до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження від 24.05.2023 № 0000102.

Ухвалою слідчого судді від 01.11.2024 повернуто скаргу адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на постанову слідчого від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження № 0000102 на підставі пункту 3 частини другої статті 304 КПК України у зв`язку з тим, що скарга подана після закінчення передбаченого КПК України строку і особа, яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку, а слідчий суддя не знайшов підстав для його поновлення. При цьому ухвалою слідчого судді від 10.10.2024 аналогічну скаргу представника ОСОБА_3 уже було повернуто з тих самих підстав, тобто через її подання після закінчення передбаченого КПК України строку.

Ухвалою колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду від 13.01.2025 скасовано ухвалу слідчого судді від 01.11.2024. Постановлено нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції визнав такою, що підлягає до розгляду, та направлено на розгляд слідчому судді Галицького районного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до частини третьої статті 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції визнав скаргу адвоката ОСОБА_4 такою, що підлягає до розгляду, слідчий суддя зобов`язаний розглянути таку скаргу по суті з постановленням ухвали згідно з приписами статті 307 КПК України за результатами розгляду скарги. При цьому слідчий суддя позбавлений можливості повернути відповідну скаргу, хоч така і подана після значного закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 304 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 23.01.2025 відкрито провадження за скаргою та призначено її судовий розгляд на 28.01.2025. Через відсутність в органу досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, які витребовувались судом апеляційної інстанції для розгляду апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді про повернення скарги, судові засідання відкладались на 04.02.2025 та 11.02.2025.

11.02.2025 особа, яка подала скаргу, у судове засідання не прибула.

11.02.2025 орган досудового розслідування надав слідчому судді матеріали кримінального провадження № 0000102.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки участь особи, яка подала скаргу, є обов`язковою, судове засідання відкладено на 12.02.2025 з повідомленням адвоката ОСОБА_4 шляхом надсилання повістки-виклику на її офіційну електронну пошту, зазначену у скарзі. На телефонні дзвінки адвокат не відповідала.

У судове засідання 12.02.2025 адвокат ОСОБА_4 повторно не прибула, причин неявки не повідомила. У судовому засіданні слідчий просив засідання відкласти, проте з`ясувати поважність причин неявки адвоката.

Судове засідання відкладено на 13.02.2025 з повідомленням адвоката ОСОБА_4 шляхом надсилання повістки-виклику на її офіційну електронну пошту.

У судовому засіданні 13.02.2025 адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримала і просила таку задовольнити, скасувати постанову слідчого від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження від 24.05.2023 № 0000102, оскільки наведені у постанові обставини не відповідають дійсності, а мотиви цього рішення суперечать вимогам КПК України. Вважає, що громадянин ОСОБА_5 вчинив саме незаконне заволодіння транспортним засобом Renault Twingo, н. з. НОМЕР_1 , оскільки не є співвласником чи законним користувачем цього автомобіля. Відповідні дії необхідно кваліфікувати за статтею 289 КК України. При цьому зазначає, що саме ОСОБА_3 є власником указаного автомобіля відповідно до змісту свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину. Тоді як висновки слідчого про самостійний продаж автомобіля власником ОСОБА_6 у листопаді 2019 року не відповідають дійсності і не підтверджені жодним документом. Слідчий такі висновки безпідставно зробив на підставі свідчень свідків.

Слідчий у судове засідання не прибув, що не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги й кримінального провадження, слідчий суддя установив наступне.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови слідчого від 30.12.2023 кримінальне провадження від 24.05.2023 № 0000102 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постанова слідчого обґрунтована й мотивована тим, що в ході досудового розслідування будь-яких об`єктивних даних про умисне, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі не здобуто, проте установлено, що транспортний засіб Renault Twingo, н. з. НОМЕР_1 , було продано самим його власником ОСОБА_6 .

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові слідчого, дослідженим матеріалам кримінального провадження, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Вимоги до змісту постанови слідчого, як процесуального рішення визначені у ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно з якою постанова має складатися з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження та зміст оскаржуваної постанови, доводи скаржника, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У ході досудового розслідування установлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 транспортний засіб Renault Twingo, н. з. НОМЕР_1 , зареєстрований 22.03.2014 його власником ОСОБА_6 .

На підставі показань свідків, зокрема сина ОСОБА_6 ОСОБА_7 (протокол допиту від 26.05.2023), установлено, що восени 2019 року ОСОБА_6 за життя віддав або продав указаний автомобіль. Кому саме і за яку суму йому не відомо.

Допитаний як свідок ОСОБА_5 показав, що у листопаді 2019 року придбав за кошти автомобіль у несправному стані у його власника ОСОБА_6 , який забрав зі ставка у місті Бурштині з відома та за згоди власника. При цьому був присутній ОСОБА_7 , якому батько повідомив про передачу автомобіля. Угоду про купівлю-продаж не оформлювали. ОСОБА_5 передав кошти, а ОСОБА_6 передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Також, допитаний як свідок ОСОБА_8 підтвердив, що вкінці 2019 року на прохання ОСОБА_5 разом із останнім їздив на стави ОСОБА_6 забирати відповідний автомобіль у несправному стані. Коли приїхали, то на ставах був присутній син ОСОБА_6 ОСОБА_7 , якого батько повідомив, що приїдуть забрати автомобіль. Свідок допоміг ОСОБА_5 відремонтувати транспортний засіб, яким ОСОБА_5 користувався близько 2 років.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний свідок ОСОБА_9 зазначив, що у листопаді 2021 року придбав автомобіль у ОСОБА_5 . Також, свідкові було передано свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу, відповідно до змісту якого власником значився покійний ОСОБА_6 .

Також, слідчий суддя установив, що відповідно до свідоцтва про право власності від 08.10.2021 НРН 331848, ОСОБА_3 є тим з подружжя, яка пережила чоловіка ОСОБА_6 і їй на праві спільної сумісної власності належить транспортного засобу Renault Twingo, н. з. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2023 НСТ 320152, ОСОБА_3 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_6 частини транспортного засобу Renault Twingo, н. з. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Указані свідоцтва наявні в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень Глави 24 КПК України закриття провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Приписами статті 289 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом. При цьому у примітці до указаної норми зазначено, що під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

З огляду на установлені в ході досудового розслідування фактичні обставини та на вказане правове регулювання, слідчий суддя погоджується з мотивами слідчого під час закриття кримінального провадження, оскільки транспортний засіб Renault Twingo, н. з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про його державну реєстрацію вибули з фактичного володіння саме власника цього автомобіля ОСОБА_6 у 2019 році з його відома та згоди.

Такі обставини установлено на підставі показань допитаних у межах кримінального провадження свідків, які є одним з процесуальних джерел доказів.

При цьому слідчий суддя не надає оцінку відповідності вимогам цивільного законодавства процесу передачі ОСОБА_6 автомобіля ОСОБА_5 .

Також, слідчий суддя висновує, що про відсутність у ОСОБА_5 умислу на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом свідчить факт передачі йому разом із автомобілем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Таким чином, вилучення транспортного засобу Renault Twingo, н. з. НОМЕР_1 , у його власника ОСОБА_6 у 2019 році відбулося з відома та згоди останнього. Тоді як право власності ОСОБА_3 на цього автомобіля посвідчено у 2021 році та на іншу1/2 частини автомобіля у 2023 році на підставі відповідних свідоцтв.

Підсумовуючи, на переконання слідчого судді, на час події вилучення транспортного засобу у його власника ОСОБА_6 у 2019 році ОСОБА_5 таке вилучення відбулося з волі ОСОБА_6 , що згідно з приміткою до статті 289 КК України виключає незаконність заволодіння транспортним засобом з боку ОСОБА_5 у розумінні саме цієї норми КК України.

Своєю чергою слідчий суддя вважає некоректним, юридично неправильним, формулювання у мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчим висновку про те, що транспортний засіб було саме продано самим його власником ОСОБА_6 , оскільки об`єктивно даних, які б свідчили саме про купівлю-продаж автомобіля відповідно до вимог цивільного законодавства, у межах кримінального провадження не здобуто.

При цьому, на переконання слідчого судді, указане некоректне формулювання способу вибуття транспортного засобу з фактичного володіння власника ОСОБА_6 не змінює того факту, що ОСОБА_5 на час події почав фізично володіти (користуватися) транспортним засобом саме з волі власника цього автомобіля.

Отже, слідчий суддя погоджується з висновками слідчого про відсутність в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 289 КК України, та про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає, що оскаржена постанова про закриття кримінального провадження відповідає приписам статей 110, 284 КПК України та не підлягає скасуванню. Відповідно, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

При цьому слідчий суддя вважає за можливе роз`яснити ОСОБА_3 , що у випадку порушення її майнових прав як титульного власника транспортного засобу, таке підлягає захисту в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 289 КК України, ст.ст. 84, 110, 303-306, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження від 24.05.2023 № 0000102.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддяОСОБА_10