Провадження № 1-кп/643/405/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

27.08.2024 приблизно о 19:30 годині ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився в гостях у своєї матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, у них стався словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_5 , маючи раптово виниклий у нього протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, підійшов до останньої та умисно наніс їй один удар кулаком своєї правої руки в область її правого плеча, після чого умисно наніс ще один удар кулаком своєї лівої руки в область її правого плеча. ОСОБА_4 в свою чергу нахилилась та закрила голову руками, намагаючись захиститись від агресивних дій свого сина, а в цей момент ОСОБА_5 умисно наніс їй удар кулаком своєї лівої руки ззаду в область потилиці. Після чого ОСОБА_4 змогла забігти у кімнату квартири та зачинила двері на замок, намагаючись врятуватись від фізичного насильства і агресії з боку свого сина, а ОСОБА_5 , не вгамовуючись, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, вибив двері руками та зайшов до кімнати. У свою чергу ОСОБА_4 в цей момент вибігла із вищевказаної кімнати квартири, та перебуваючи на сходовій ділянці впала на спину перед ліфтом 5-го поверху будинку. ОСОБА_5 підійшов ближче, став над ОСОБА_4 , плюнув на неї зверху, принижуючи її честь та гідність, та продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу наніс їй один удар своєю правою ногою в область стегна її правої ноги, після чого умисно наніс ще один удар своєю правою ногою в область п правої ноги нижче коліна ззаду. Далі ОСОБА_5 обійшов ОСОБА_4 із іншої сторони став над нею з боку та своєю правою ногою завдав їй ще один удар в область її лівої ноги ззаду колінного суглобу та один удар правою ногою в область ребер ОСОБА_4 , після чого потерпіла почала голосно кликати про допомогу, а ОСОБА_5 злякавшись відповідальності за скоєні протиправні дії. припинив їх та одразу зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок вказаних умисних протиправних дій ОСОБА_5 , застосованого ним фізичного насильства по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 , нанесених ним ударів, потерпілій був спричинений фізичний біль та згідно з висновком судово-медичного експерта - синці на правій руці, нижніх кінцівках, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України`від 17 січня 1995 року відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 30 липня 2024 по 30 серпня 2024 року по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності; ст. 29 Конституції України, згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство, шляхом нанесення тілесних ушкоджень та словесних образ у вигляді нецензурної лайки, погроз фізичної розправи, залякуванням, що призвело до психологічних страждань потерпілої, погіршення якості життя та завдання шкоди її психологічному здоров`ю у формі емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, заниження самооцінки, втрати позитивних емоцій у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 30.07.2024 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Однак ОСОБА_5 адміністративна відповідальність не зупинила та він 27.08.2024 застосовував фізичне насильство по відношенню до своєї матері, яке виразилось у вигляді завдання фізичного болю та синців на правій руці, нижніх кінцівках, що відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Після чого ОСОБА_5 , діючи на фоні тривалих неприязних відносин 30.08.2024 приблизно о 16:00, більш точний час в ході проведення судового розгляду встановити не виявилось за можливе, прибув за місцем мешкання ОСОБА_4 де вимагав відчинити двері та пустити його до квартири. В свою чергу побоюючись протиправних дій з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відмовилась виконати його вимогу та попросила піти, на що ОСОБА_5 перебуваючи за вхідними дверима до квартири по адресі: АДРЕСА_2 усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, користуючись тим, що ОСОБА_4 не може чинити рівного спротиву, діючи умисно почав вибивати двері, вчиняючи словесну сварку, яка виражалась нецензурною лайкою поєднаною із криками у бік своєї матері ОСОБА_4 , вчинивши, щодо останньої дії психічного насильства, які виразилися в словесних образах, приниженні її гідності, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, тим самим завдав шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_4 .

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вказані дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи - домашнє насильство та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив у судовому засіданні, про те, що визнає себе винним у скоєних кримінальних правопорушень та бажає надати суду показання.

Прокурор у судовому засіданні заявили клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечувала.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальну акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що 27.08.2024 приблизно о 19:30 годині він знаходився в гостях у своєї матері ОСОБА_4 в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, у них стався словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_5 , підійшов до своїх матері та наніс їй один удар кулаком своєї правої руки в область її правого плеча, після чого наніс ще один удар кулаком своєї лівої руки в область її правого плеча. ОСОБА_4 в свою чергу нахилилась та закрила голову руками, намагаючись захиститись від агресивних дій свого сина, а в цей момент ОСОБА_5 умисно наніс їй удар кулаком своєї лівої руки ззаду в область потилиці. Після чого, ОСОБА_4 вибігла із вищевказаної кімнати квартири, та перебуваючи на сходовій ділянці впала на спину перед ліфтом 5-го поверху будинку. ОСОБА_5 підійшов ближче, став над ОСОБА_4 , плюнув на неї зверху, принижуючи її честь та гідність, та продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу наніс їй один удар своєю правою ногою в область стегна її правої ноги, після чого умисно наніс ще один удар своєю правою ногою в область п правої ноги нижче коліна ззаду. Далі ОСОБА_5 обійшов ОСОБА_4 із іншої сторони став над нею з боку та своєю правою ногою завдав їй ще один удар в область її лівої ноги ззаду колінного суглобу та один удар правою ногою в область ребер ОСОБА_4 , після чого потерпіла почала голосно кликати про допомогу, а ОСОБА_5 злякавшись відповідальності за скоєні протиправні дії, припинив їх та одразу зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_5 , пояснив, що вчиняв, у дати які вказані в обвинувальному акті, по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 , вчиняв фізичне та психологічне насильство, шляхом нанесення тілесних ушкоджень та словесних образ у вигляді нецензурної лайки, погроз фізичної розправи, залякуванням, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 30.07.2024 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Після чого ОСОБА_5 , діючи на фоні тривалих неприязних відносин 30.08.2024 приблизно о 16:00, прибув за місцем мешкання ОСОБА_4 де вимагав відчинити двері та пустити його до квартири. ОСОБА_4 відмовилась виконати його вимогу та попросила піти, на що ОСОБА_5 перебуваючи за вхідними дверима до квартири по адресі: АДРЕСА_2 почав вибивати двері, вчиняючи словесну сварку, яка виражалась нецензурною лайкою поєднаною із криками у бік своєї матері ОСОБА_4 .

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчинених ним злочинах та просив суд призначити мінімальне покарання.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю та визнає винним ОСОБА_5 у вчинені кримінального проступку ч. 1 ст. 125 КК України та кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України.

Судом також було досліджено документи, які стосуються особи обвинуваченого та речових доказів, а саме: копія паспорта, довідка про реєстрацію місця проживання, вимога щодо судимостей обвинуваченого; довідка від лікаря психіатра, відповідно до якої обвинувачений на обліку у зазначеного лікаря не перебуває; довідка лікаря нарколога, відповідно до якої, обвинувачений не перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер»; висновок експерта № 09/607-С/2024.

Мотиви призначення покарання

Обставиною, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинений кримінальний проступок та кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до положень ст. 65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує: характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу віднесений до категорії кримінального проступку; характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу віднесений до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у психіатра не перебуває, раніше не судимий; не одружений, наявність обставин, які обтяжують його покарання та обставин, що пом`якшують покарання, досудову доповідь щодо обвинуваченого.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку та кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за ці злочини, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт на строк 200 годин, за ст. 126-1 КК України у вигляді пробаційного нагляду на строк один рік, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за цим вироком суду обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк один рік.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Крім того, враховуючи систематичність вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 домашнього насильства щодо потерпілої, суд дійшов висновку, що в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, до обвинуваченого необхідно застосувати обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників.

На думку суду, призначене покарання ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінально караного діяння та є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов не заявлений.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Строк покарання обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт .

за ст. 126-1 КК України у вигляді 1 року пробаційного нагляду;

За сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, направити обвинуваченого ОСОБА_5 , для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Строк покарання обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1