Провадження № 1-кс/752/5973/24
У Х В А Л А

08 листопада 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження № 0001459, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, подане в порядку ст. 174 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001459, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2022 року, що був накладений ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.02.2023 року у справі № 752/17585/22 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраціи?нии? номер об`єкту нерухомого маи?на - 000.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвала слідчого судді про арешт необгрунтована. Звертав увагу на те, що ні в клопотанні прокурора, ані по тексту оскаржуваноі? ухвали не наведено жодного доводу, доказу чи хоча б обгрунтування незаконних дій зі сторони ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_5 . З моменту внесення відомостей до ЄРДР заявнику не повідомлено про підозру у вичненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Також зазначала, що постановою КАС від 23.01.2023 року по справі 752/23473/20, вже встановлено факт повноі? відповідності закону всіх діи? щодо переходу права власності на арештовану квартиру, а тому такии? арешт підлягає скасуванню. Стверджувала, що ухвалою про арешт безпосередньо порушено її права на вільне володіння, користування та розпорядження належним і?и? маи?ном.

Адвокат у судовому засіданні просив клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому.

Прокурор Голосіївської окружної прокуратури у судовому засіданні відсутній, до суду направив заяву по розгляд клопотання за його відсутності, проти клопотання заперечував. При цьому просив слідчого суддю взяти до уваги той факт, що нерухоме майно має значення речового доказу у межах кримінального провадження № 0001459, досудове розслідування у якому триває.

Вислухавши заявника клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів клопотання, СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 8 липня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001459 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраціи?нии? номер об`єкту нерухомого маи?на - 000, шляхом заборони и?ого відчуження, розпорядження та/або користування власником такого маи?на.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001459 про накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зокрема, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави арешту майна відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З доданої до клопотання ухвали про арешт встановлено, що СВ здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення шахрайських дій по заволодінню майном групою осіб, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Однак, об`єкт нерухомого майна належне ОСОБА_3 , на які ухвалою слідчого судді накладено арешт арешт не відповідає критеріям речових доказів щодо здійснення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, яке саме доказове значення можуть мати вказані об`єкти нерухомого майна у даному кримінальному провадженні і яким чином його ймовірне відчуження зможе запобігти встановленню об`єктивної істини щодо обставин, які встановлюються.

Органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження того, що належний ОСОБА_3 об`єкт нерухомого майна, набуто кримінально протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто не відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Зокрема, як убачається з витягу реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 зареєтровано 26.10.2022 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Будь-яких доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення стосовно квартири АДРЕСА_1 зі сторони продавця та/або покупця зазначеного вище договору купівлі-продажу, прокурором не надано.

Відтак, стороною обвинувачення не надано доказів, що квартир АДРЕСА_1 є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак відсутні правові підстави для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Слідчий суддя прийшов до висновку, що подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_3 потребам досудового розслідування, а також порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження № 0001459, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні №0001459, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2022 року, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року у справі № 752/17585/22, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраціи?нии? номер об`єкту нерухомого маи?на - 000) та заборону його відчуження, розпорядження та/або користування власником такого маи?на.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1