УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києві, клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року в рамках кримінального провадження №0000880 від 30.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року в рамках кримінального провадження №0000880 від 30.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що 11.03.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000880 від 30.08.2023 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , яке було вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон сірого кольору марки «Xiaomi Redmi», модель «M2101K6G», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , з сім-картами операторів мобільного зв`язку Vodafone НОМЕР_4 та Lifecell з номером НОМЕР_5 .

Однак, арештоване майно не є доказом по справі, оскільки за критеріями ст. 98 КПК України, жодним чином не відповідає вимогам які застосовуються до речових доказів. Більше того, ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні не має статусу підозрюваної, а була допитана під час проведення обшуку в якості свідка, інших слідчих дій ані щодо неї, ані щодо належного їй майна не проводилось.

Також адвокат у своєму клопотанні вказує, що первісна кваліфікація дій підозрюваних ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 (яка мала місце на момент накладання арешту на майно), натепер змінена відповідно до постанови про зміну правової кваліфікації з ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України на ч.4 ст.111-1 КК України. У вказаному кримінальному провадженні між підозрюваними укладено угоду з прокурором про визнання винуватості, згідно з якою відсутні вимоги щодо конфіскації або спеціальної конфіскації вилученого майна чи майна обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Крім того, стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постановлено вироки суду, згідно з якими цивільний позов по справі не заявлено у зв`язку із відсутністю невідшкодованої шкоди. Враховуючи наведене, адвокат вважає за необхідне скасувати раніше накладений на належне ОСОБА_5 майно арешт.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала раніше скероване на адресу суду клопотання про скасування арешту майна. Також зазначила, що арешт на вказане у клопотанні майно в інші кримінальні провадження не виділявся, а залишився у кримінальному провадженні №0000880 від 30.08.2023 року, у кому жодній особі про підозру не повідомлено.

Уповноважений прокурор чи слідчий у кримінальному провадженні №0000880 від 30.08.2023, будучи належним чином повідомленими про дату і час судового розгляду, до суду не прибули. Разом з тим, до початку судового розгляду на електронну адресу суду надійшов лист прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 №10/1/3-11519-23 від 29.11.2024, в якому останній вказує, що ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000880 від 30.08.2023 статусу підозрюваної не має, підстави для арешту належного їй майна наразі відпали, а тому, прокурор не заперечує щодо задоволення клопотання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи, що прокурор був повідомлений завчасно та належним чином, разом з тим, до початку судового розгляду висловив свою правову позицію, оформивши скерованим на адресу суду листом, слідча суддя прийшла до висновку про можливість розгляду клопотання про арешт майна без участі уповноваженого прокурора.

Вислухавши позицію адвоката ОСОБА_4 , ретельно дослідивши клопотання та долучені до них матеріали, а також скерований прокурором лист, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000880 від 30.08.2023 здійснюється СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Як встановлено у ході судового розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, 11.03.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на мобільний телефон «Xiomi Redmi», моделі M2101K6G, з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Vodafone» з номером НОМЕР_4 та «Lifecell» з номером НОМЕР_6 , вилучений у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, ст. 174 КПК України закріплює, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Так, згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Так, вимоги абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачаються, що обов`язок доведення, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

У судовому засіданні встановлено, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000880 від 30.08.2023 ОСОБА_5 повідомлення про підозру не пред`являлося, жодних доказів, які б свідчили про причетність останньої до розслідуваних в рамках даного провадження обставин не здобуто, а відтак, потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала. Вказані обставини підтверджені й прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , а отже, слідча суддя не вбачає підстав для подальшого втручання у мирне володіння ОСОБА_5 належним їй майном.

При цьому, слідча суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також, слідча суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСі" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, оскільки жодних доказів, які б спростовували доводи, викладені у клопотанні адвоката ОСОБА_4 , та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, слідча суддя вважає, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

У свою чергу, відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року в рамках кримінального провадження №0000880 від 30.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 170, 171, 173, 174, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 , - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року в рамках кримінального провадження №0000880 від 30.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, на мобільний телефон «Xiomi Redmi», моделі M2101K6G, з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Vodafone» з номером НОМЕР_4 та «Lifecell» з номером НОМЕР_6 , вилучений у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 06 грудня 2024 року о 10 год. 10 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1