Справа № 639/4439/24
Провадження № 1-кп/639/404/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальні акти по об`єднаним кримінальним провадженням №0000656 від 02.07.2024 та №0000954 від 27.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пришиб Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-14.05.2004 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 11.02.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 3 місяці 19 днів;

-27.02.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.06.2013 року з ДУ «Олексіївська виправна колонія №25» за відбуттям покарання;

-13.03.2020 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 04.08.2022 з ДУ «Олексіївська виправна колонія №25» за відбуттям покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 361 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у період воєнного стану, поширеного на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, 25.06.2024 о 00 годині 10 хвилин перебував за адресою: м. Харків, вул. Селянська, буд. 36, де на лавочці розпивав алкогольні напої з малознайомим ОСОБА_6 . В ході бесіди ОСОБА_4 попрохав у ОСОБА_6 дати свій мобільний телефон марки «Motorolla G54» для нібито прослуховування музики.

Саме в той час у ОСОБА_4 виник корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належало ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , оцінивши ситуацію що склалася, а саме скориставшись тим, що ОСОБА_6 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити доведенню його злочинного умислу до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, попрохав потерпілого ОСОБА_6 розблокувати його мобільний телефон великим пальцем правої руки, при цьому відволікаючи увагу потерпілого розмовами, перерахував грошові кошти у розмірі 29 145 гривень на власну банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 .

Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 29 145 гривень.

2) Крім того, ОСОБА_4 25.06.2024 о 00 годині 10 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Селянська, буд. 36, маючи вільний доступ до мобільного телефону марки «Motorolla G54», належного ОСОБА_6 , побачив, що у мобільному застосунку АТ КБ «ПриватБанк» «Приват24», який встановлений на вказаному пристрої, мається кредитний ліміт на суму 150 000 гривень.

Саме в той час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи.

Реалізуючи свій протиправний умисел, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_4 , розуміючи, що не має законних підстав для втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, в порушення вимог ст.ст. 2, 5, 14 Закону України «Про захист персональних даних», ст.ст. 11,20, 21 Закону України «Про інформацію» та ст. 31 Конституції України, маючи у своєму розпорядженні авторизаційні дані для входу в особистий кабінет застосунку АТ КБ «ПриватБанк» «Приват24», які належать ОСОБА_6 та які у свою чергу відповідно ст. 21 Закону України «Про Інформацію» відносяться до інформації з обмеженим доступом, діючи умисно, таємно, використовуючи належний ОСОБА_6 мобільний телефон «Motorolla G54», з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, використовуючи ту обставину, що потерпілий перебуває у алкогольному сп`янінні, без дозволу та відома власника, з корисливих мотивів, здійснив вхід до особистого кабінету інтернет банкінгу АТ КБ «ПриватБанк» «Приват24» ОСОБА_6 , де видавши себе за останнього, не маючи права доступу, здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи АТ КБ «ПриватБанк» «Приват24» з банківською карткою НОМЕР_3 , зареєстрованою та належною ОСОБА_6 , отримавши при цьому можливість розпоряджатись грошовими коштами та функціями вищезазначеного банківського рахунку, всупереч волі власника.

3) Крім того, ОСОБА_4 26.09.2024 приблизно о 15 годині, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, перебував за адресою: м. Харків, вул. Академіка Богомольця, 1-А, де помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_7 , біля якого знаходився велосипед марки «МсКenzie» сріблястого кольору.

Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним велосипедом «МсКenzie» шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, спочатку попросив у ОСОБА_7 належний йому велосипед «МсКenzie», буцімто для того, щоб спробувати проїхатися на ньому, гарантувавши при цьому його повернення.У відповідь на це прохання ОСОБА_7 , нічого не підозрюючи про злочинний, шахрайський намір ОСОБА_4 , довірливо віддав йому велосипед «МсКenzie», після чого останній, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, відійшов з ним, поступово віддаляючись від введеної ним в оману потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне, спрямовані на заволодіння шляхом зловживання довірою велосипедом «МсКenzie», належного ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь велосипед «МсКenzie», не маючи наміру на його повернення, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 4733 гривень 33 копійок, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №4646/24 від 02.10.2024.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 361 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, надав пояснення щодо місця, часу, способу їх вчинення так, як вони встановлені судом.

Суду пояснив, що 24.06.2024 року приблизно о 22 годині, він перебував у магазині «Апельсинчик», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Селянська, буд. 36-А, купував алкогольні напої. Вийшовши з магазину, він побачив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на лавочці разом з друзями. Потерпілий, побачивши у нього алкогольні напої, запропонував йому приєднатися до них та пом`янути загиблого друга, на що він погодився. Надалі, вони всі разом сіли на лавку навпроти вказаного магазину та почали вживати алкоголь, слухати музику. В ході розпивання спиртних напоїв, він взяв мобільний телефон потерпілого, попросив його розблокувати. Після чого, він зайшов до мобільного додатку «Приват24», побачив наявний у ОСОБА_6 кредитний ліміт на картці на суму 150 000 гривень. Коли потерпілий відволікся, він перевів з картки потерпілого на свою картку «Монобанк» грошові кошти у розмірі біля 30 тисяч гривень. Вартість викраденого не оспорює, завдану шкоду потерпілому ОСОБА_6 не відшкодував.

Крім того, ОСОБА_4 пояснив, що 26.09.2024 приблизно о 15 годині за адресою: м. Харків, вул. Академіка Богомольця, 1-А, він зустрівся разом зі своїм товаришем та раніше незнайомим йому потерпілим ОСОБА_7 , у якого був із собою велосипед. Він попросив у потерпілого велосипед, щоб проїхатися на ньому, запевнивши, що обов`язково поверне його назад. ОСОБА_7 погодився та дозволив йому його взяти. Під час прогулянки на велосипеді він зустрів свого давнього товариша, якому в ході тривалої розмови вирішив подарувати вказаний велосипед. Більш детально не пам`ятає обставини вчиненого кримінального правопорушення, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Надалі через декілька днів, йому зателефонували працівники поліції з приводу вказаних подій. Він, в свою чергу, забрав у свого товариша викрадений велосипед та добровільно видав його поліцейським.

Кваліфікацію кримінальних правопорушень не оспорює. У вчиненому щиро розкаюється, просив призначити покарання, не пов`язаного із позбавленням волі.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданих ними заяв до суду просять розглядати справу без їх участі, цивільний позов до обвинуваченого не заявляють, просять призначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду (с/п а.с. 51, 64).

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення та захисту.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та за ч.1 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та громадської безпеки, остання судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності немає, неодружений, немає будь-яких осіб на утриманні, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , де характеризується посередньо, має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з статтею 12 КК України є тяжким корисливим злочином, кримінальним проступком та нетяжким корисливим злочином відповідно, дані про особу обвинуваченого, наведені вище, також враховує його відношення до скоєного, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, які його обтяжують, думку потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мають та просять суд призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.361 КК України у вигляді пробаційного нагляду, за ч.4 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі, в межах мінімальної санкції статей кримінального закону. Остаточне призначення покарання у даному кримінальному провадженні повинно відбуватися за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, що є співмірним покаранням протиправним діянням, необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та громадської безпеки, остання судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про його суспільну небезпечність як особи та існування ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, судом враховується, що обвинувачений з червня 2024 року не відшкодував потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 29 145 тисяч гривень.

Наявність двох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , надання обвинуваченим визнавальних показань та відсутність претензій до нього з боку потерпілих істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим при призначенні остаточного покарання у суду немає правових підстав для застосування вимог ст.ст. 69,75 КК України.

Оскільки по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Цивільний позов потерпілими не заявлено. Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді згідно вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст.361 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України- у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

-за ч.1 ст.361 КК України - у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку - з 23.12.2024 року.

Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.10.2024 року, яке було вилучено 30.09.2024 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, буд. 45.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- велосипед марки «МсКenzie» сріблястого кольору, який переданий потерпілому ОСОБА_7 під збережувальну розписку залишити останньому як законному власнику (к/п том №2 а.с. 56);

- DVD диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати там же (к/п том №2 а.с. 80).

Процесуальні витрати в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного експерта ОСОБА_8 , які перерахувати на р/р UA0126618 (к/п том №2 а.с. 61).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1