н/п 1-кс/953/9489/24
"30" грудня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
Під час досудового розслідування встановлено, що 27 грудня 2024 року близько 23 години 05 хвилин ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «Jeep Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Героїв Харкова зі сторони пр-т Льва Ландау, у напрямку вул. Академіка Павлова у м. Харкові. Так, ОСОБА_4 , проїжджаючи біля будинку № 197/2, що розташований за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, діючи необережно, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо у напрямку руху транспортного засобу. У результаті ДТП потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер на міці події.
Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 18.1 « «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»».
28 грудня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: даними протоколу огляду місця ДТП від 28.12.2024; даними протоколу допиту підозрюваного від 28.12.2024; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 .
Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Також підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та розуміючи зміст інкриміновано йому кримінального правопорушення та передбачену кримінальну відповідальність, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Прокурор ОСОБА_12 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий ОСОБА_13 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо клопотання та просив обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що вину в обсязі пред`явленої йому підозри визнає у повному обсязі.
Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Просив суд застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, що, на переконання сторони захисту, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Зазначив, що підозрюваний визнає вину в обсязі пред`явленої йому підозри у повному обсязі та не має наміру вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Акцентував увагу на тому, що підозрюваний ОСОБА_4 здійснює постійний догляд за батьком, який є інвалідом ІІ групи.
28 грудня 2024 року ОСОБА_4 затриманий співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.
28 грудня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколу огляду місця ДТП від 28.12.2024; даними протоколу допиту підозрюваного від 28.12.2024; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 .
У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, до того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.
Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи існування ризику незаконного впливу на свідків, слідчий суддя враховує передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримують слідчий чи прокурор і фіксують їх у протоколі допиту, але після скерування обвинувального акту до суду допит особи має відбутись безпосередньо у судовому засіданні.
Відповідно до частини четвертої статті 95 Кримінального процесуального кодексу України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав або які були отримані у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, тобто здобуті на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від свідків та дослідження їх судом
За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який має зареєстроване місце мешкання на території Харківської області, неодружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваного у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимим, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1 та 3 частини першої статті 177 КПК України.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 вважаю за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Нормами частини 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначений розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 197 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 25 лютого 2025 року включно.
Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії відповідного запобіжного заходу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово прокуратуру і слідчого суддю Київського районного суду м. Харкова.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, щодо якого застосований запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити ОСОБА_4 та заставодавцю, що у разі невиконання покладених на підозрюваного, обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, а до підозрюваного, обвинуваченого може бути застосований інший запобіжний захід.
Строк дії ухвали встановити до 25 лютого 2025 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 30 грудня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1