20.01.2025
Справа № 642/161/25
Провадження № 1-кс/642/103/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого ФО-П, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих органом досудового розслідування матеріалів, що СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 13.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.01.2025 приблизно о 19 год. 40 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом автомобіля «Vollswagen Passat В7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував за кермом автомобіля «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою дезорганізації функціонування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебував за кермом службового автомобіля «Vollswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який також перебував у салоні автомобіля, та з метою завадити їм виконувати покладені на них обов`язки щодо доставки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який знаходився у салоні службового автомобіля «Vollswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , до місця відправки для проходження військової підготовки, почали переслідувати автомобіль «Vollswagen T4» по площі Павлівській у м. Харкові.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом автомобіля «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , наздогнав службовий автомобіль «Vollswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та, обігнавши його, заблокував проїзд за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, б. 4. В результаті цього, потерпілий ОСОБА_8 був вимушений зупинити службовий автомобіль «Vollswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а ОСОБА_5 у свою чергу, перебуваючи за кермом автомобіля «Vollswagen Passat В7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заблокував проїзд службовому автомобілю «Vollswagen T4» ззаду.

У цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Так, ОСОБА_7 , діючи в групі із ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що вони перебувають у громадському місці, у час, коли там знаходилась численна кількість громадян, які прогулювалися поряд з місцем вчинення кримінального правопорушення, діючи умисно, демонструючи явну неповагу до суспільства, використовуючи малозначний привід для здійснення хуліганських дій, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, вийшов з салону автомобіля «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , підійшов до водійських дверей службового автомобіля «Vollswagen T4», відкрив їх та почав намагатися забрати ключі від запалення вказаного автомобіля, однак, потерпілий ОСОБА_8 завадив йому, забравши ключі першим. В цей час, ОСОБА_7 через водійські двері заліз в салон службового автомобіля «Vollswagen T4», схопив потерпілого ОСОБА_9 , який сидів поруч із ОСОБА_8 , та виштовхнув його із салону автомобіля, в результаті чого потерпілий ОСОБА_9 випав на асфальтне покриття, а ОСОБА_7 сів на нього зверху, не даючи йому змоги піднятися.

В цей час, ОСОБА_5 , оцінивши ситуацію, яка склалася, перебуваючи поряд, в епіцентрі подій, бажаючи підтримати злочинні дії ОСОБА_7 , вирішив також приєднатись з метою вчинення хуліганства. Так, ОСОБА_5 , проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи умисно, вийшов із салону автомобіля «Vollswagen Passat В7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підійшов до водійських дверей службового автомобіля «Vollswagen T4», де сидів потерпілий ОСОБА_8 , схопив обома руками його за куртку, та силою виволік із салону автомобіля на вулицю, завалив потерпілого ОСОБА_8 на асфальтне покриття обличчям вниз, та сів зверху, не даючи йому змоги піднятися. При цьому, ОСОБА_5 , не зважаючи на те, що на цей час біля місця вчинення кримінального правопорушення зібралася численна кількість людей, які своїми закликами просили припинити порушення громадського порядку та знімали все, що відбувається на свої мобільні телефони, погрожуючи фізичною розправою, почав вимагати від потерпілого ОСОБА_8 , щоб він відпустив ОСОБА_10 , який в цей час знаходився в салоні службового автомобіля «Vollswagen T4». В цей час, потерпілому ОСОБА_8 вдалося підвестися на коліна, в результаті чого ОСОБА_5 не втримав його та був змушений встати з тулуба потерпілого ОСОБА_8 . Однак, побачивши, що потерпілий ОСОБА_9 вирвався з-під ОСОБА_7 та повалив його на асфальт, ОСОБА_5 наніс ногою потерпілому ОСОБА_9 один удар в область спини.

Протягом всього часу здійснення хуліганських дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , діючи групою осіб, підтримував його злочинні дії, перешкоджаючі потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виконувати покладені на них службові обов`язки.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, не реагуючи на заклики свідків та очевидців припинити свої протиправні хуліганські дії, не узгоджуючи свої дії з ОСОБА_7 , дістав зі свого одягу предмет, ззовні схожий на пістолет, тобто предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, направив у бік потерпілого ОСОБА_8 та, погрожуючи його застосуванням, продовжив вимагати відпустити ОСОБА_10 . В той момент, коли ОСОБА_5 тримав під прицілом потерпілого ОСОБА_8 , не даючи йому змоги рухатися, оскільки останній злякався за своє життя та здоров`я, він почав кричати ОСОБА_10 , щоб той розбив скло вікна службового автомобіля «Vollswagen T4» та тікав. Після декількох невдалих спроб розбити скло ОСОБА_10 , ОСОБА_5 предметом, ззовні схожим на пістолет, тобто предметом, заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, ударив декілька разів по склу вікна біля пасажирського сидіння службового автомобіля «Vollswagen T4», в результаті чого скло висипалося, а ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який також перебував у салоні службового автомобіля «Vollswagen T4» та прямував на відправку для проходження військової підготовки, змогли вилізти у розбите пасажирське вікно. В час, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вилазили, ОСОБА_5 направив предмет, ззовні схожий на пістолет, тобто предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, у бік потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , погрожуючи вбивством. Після того, як ОСОБА_10 виліз із салону службового автомобіля «Vollswagen T4» та з місця кримінального правопорушення втік, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на своїх автомобілях також з місця вчинення кримінального правопорушення втекли.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи мешканцем Харківської області, після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора (російської федерації), яке розпочалось 24.02.2022, за відсутності патріотичних переконань, з корисливих мотивів вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчиняти протиправні дії проти основ національної безпеки України, пов`язані з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, за наступних обставин.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

У свою чергу ОСОБА_5 , перебуваючи в Україні, був достовірно обізнаним про особливий правовий режим воєнного стану, який введено в Україні з 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією «рф», та настанням з моменту оголошення рішення про мобілізацію особливого періоду, який передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно п. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Пунктами 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.

Так, 13.01.2024, точний час досудовим слідством не встановлено, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , для проходження військово-лікарської комісії, були запрошені військовозобов`язані громадяни України - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (стоїть на обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 (Первомайський), ідентифікатор військовозобов`язаного № НОМЕР_4 ) та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (стоїть на обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 ), ідентифікатор військовозобов`язаного № НОМЕР_5 ), які були визнані придатними до проходження військової служби за станом здоров`я і віком та підготовлені на відправку для проходження військової підготовки, яких повинні були супроводити працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на службовому автомобілі «Vollswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , до місця відправки.

Цього ж дня, 13.01.2025 приблизно о 19 год. 40 хв. ОСОБА_5 , будучи обізнаним про запровадження на всій території України правового режиму воєнного стану, усвідомлюючи, що він є громадянином України, але не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, оцінивши обстановку в умовах особливого стану, маючи прямий умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, маючи на меті завадити працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є військовослужбовцями, виконувати покладені на них обов`язки щодо мобілізації військовозобов`язаних осіб, які мають намір ухилитися від виконання своїх обов`язків з захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України під час мобілізації в особливий період, перебуваючи за кермом автомобіля «Vollswagen Passat В7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи за попередньою домовленістю групою осіб, а саме з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував за кермом автомобіля «Tesla», реєстраційний номер в ході досудового розслідування не встановлений, з метою дезорганізації функціонування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебував за кермом службового автомобіля «Vollswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який також перебував у салоні автомобіля, та з метою завадити їм виконувати покладені на них обов`язки щодо доставки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який знаходився у салоні службового автомобіля «Vollswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та пов`язаний із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 родинними зв`язками, до місця відправки для проходження військової підготовки, почали переслідувати автомобіль «Vollswagen T4» по площі Павлівській у м. Харкові.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом автомобіля «Tesla» наздогнав службовий автомобіль «Vollswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та, обігнавши його, заблокував проїзд за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, б. 4. В результаті цього, потерпілий ОСОБА_8 був вимушений зупинити службовий автомобіль «Vollswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а ОСОБА_5 у свою чергу, перебуваючи за кермом автомобіля «Vollswagen Passat В7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заблокував проїзд службовому автомобілю «Vollswagen T4» ззаду.

Так, ОСОБА_7 , діючи в групі із ОСОБА_5 , перебуваю чи за адресою м. Харків, вул.. Полтавський Шлях, 4, на проїжджій частині дороги, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, вийшов з салону автомобіля «Tesla», підійшов до водійських дверей службового автомобіля «Vollswagen T4», відкрив їх та почав намагатися забрати ключі від запалення вказаного автомобіля, однак, потерпілий ОСОБА_8 завадив йому, забравши ключі першим. В цей час, ОСОБА_7 через водійські двері заліз в салон службового автомобіля «Vollswagen T4», схопив потерпілого ОСОБА_9 , який сидів поруч із ОСОБА_8 та виштовхнув його із салону автомобіля, в результаті чого потерпілий ОСОБА_9 випав на асфальтне покриття, а ОСОБА_7 сів на нього зверху, не даючи йому змоги піднятися.

В цей час, ОСОБА_5 , перебуваючи поряд, в епіцентрі подій, бажаючи підтримати злочинні дії ОСОБА_7 , вийшов із салону автомобіля «Vollswagen Passat В7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підійшов до водійських дверей службового автомобіля «Vollswagen T4», де сидів потерпілий ОСОБА_8 , схопив обома руками його за куртку, та силою виволік із салону автомобіля на вулицю, завалив потерпілого ОСОБА_8 на асфальтне покриття обличчям вниз, та сів зверху, не даючи йому змоги піднятися. При цьому, ОСОБА_5 , погрожуючи фізичною розправою, почав вимагати від потерпілого ОСОБА_8 , щоб він відпустив ОСОБА_10 , який в цей час знаходився в салоні службового автомобіля «Vollswagen T4». В цей час, потерпілому ОСОБА_8 вдалося підвестися на коліна, в результаті чого ОСОБА_5 не втримав його та був змушений встати з тулуба потерпілого ОСОБА_8 . Однак, побачивши, що потерпілий ОСОБА_9 вирвався з-під ОСОБА_7 та повалив його на асфальт, ОСОБА_5 наніс ногою потерпілому ОСОБА_9 один удар в область спини.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, дістав зі свого одягу предмет, ззовні схожий на пістолет, який направив у бік потерпілого ОСОБА_8 та, погрожуючи його застосуванням, продовжив вимагати відпустити ОСОБА_10 . В той момент, коли ОСОБА_5 тримав під прицілом потерпілого ОСОБА_8 , не даючи йому змоги рухатися, оскільки останній злякався за своє життя та здоров`я, він почав кричати ОСОБА_10 , щоб той розбив скло вікна службового автомобіля «Vollswagen T4» та тікав. Після декількох невдалих спроб розбити скло ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ударив декілька разів пістолетом по склу пасажирського сидіння службового автомобіля «Vollswagen T4», в результаті чого скло висипалося, а ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який також перебував у салоні службового автомобіля «Vollswagen T4» та прямував на відправку для проходження військової підготовки, змогли вилізти у розбите пасажирське вікно. В час, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вилазили, ОСОБА_5 направив пістолет у бік потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , погрожуючи вбивством. Після того, як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покинули через розбите вікно пасажирських дверцят салон службового автомобіля «Vollswagen T4», вони разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідне перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

14.01.2025 о 00 год. 15 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

15.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, та ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обгрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей не має, працює ФОП, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Підозра, висунута ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом співробітника поліції від 13.01.2025; протоколом огляду місця події від 13.01.2025, проведеного за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, б. 4; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 13.01.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 13.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_8 від 14.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 від 14.01.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.01.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.01.2025; протоколом обшуку від 13.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.01.2025; постановами про визнання речових доказів; постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису (зняття показань з камери відео спостереження, яка розташована на фасаді будівлі ТОВ «Спецвузавтоматика», розташованої за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, б. 4; протоколом перегляду відеозапису з камери відео спостереження, яка розташована на фасаді будівлі ТОВ «Спецвузавтоматика», розташованої за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, б. 4; протоколом зняття з електронних інформаційних систем інформації, доступ до якої не обмежується її власником, володільцем або утримувачем (перегляд відеозапису вчинення даного кримінального правопорушення за допомогою масенджера «Телеграм» у телеграм каналі «ХС Харків»).

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини - санкцією ч. 4 ст. 296 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, санкцією ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На цей час у органу досудового розслідування вбачаються достатні підстави для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченого ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 114-1 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, існують достатні підстави вважати, що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України спроби: - переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі. Підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи незворотність настання покарання, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочини; - незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень. Даний ризик обумовлюється тим, що ОСОБА_5 , маючи процесуальний статус підозрюваного, достовірно знає місце проживання потерпілих та свідків, що свідчить про те, що ОСОБА_5 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на потерпілих та свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів. Крім того, свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_10 має із підозрюваним ОСОБА_5 тривалий час дружні відносини, дружина ОСОБА_10 , яка також являється свідком вчинення кримінального правопорушення, має родинні зв`язки із ОСОБА_5 . Крім того, в ході проведення досудового розслідування необхідно встановити особу інших свідків у кримінальному провадженні, а ОСОБА_5 , будучи на свободі, може вчинити протиправний тиск на них. Крім того, органу досудового розслідування необхідно встановити та повідомити про підозру іншій особі, яка діяла у групі з ОСОБА_5 , а останній, перебуваючи на свободі, може також незаконно вплинути на вказану особу; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень свідчать про його суспільну небезпеку, а також про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України та спростовують можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи викладені вище обставини, можна зробити висновок, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КпК України, враховуючи насильницький характер вчиненого кримінального правопорушення, слідчий просив не визначати розмір застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та послалися на те, що застосування жодного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, пославшись, що він не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, застосувати заставу. Також заначив, що провину він визнає частково, у нього не було на меті нанести ушкодження працівникам РТЦК, його родича ОСОБА_10 викрали, він просив, щоб працівники РТЦК відпустили його. Крім того додав, що він працює ФОП, на даний час страждає на ряд тяжких захворювань, на його утримання знаходиться донька ОСОБА_12 , яка також страждає на тяжке захворювання.

Захисник проти задоволення клопотання також заперечував, зазначивши, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не доведені та повідомлення про підозру не обґрунтована належним чином, послався на те, що стороною обвинувачення не враховані дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він страждає на ряд тяжких захворювань «Артеріальна гіпертензія ІІ ст», «Фібриляція передсердь», «Аортофіброз», на його утриманні перебуває донька ОСОБА_12 , яка також страждає на тяжке захворювання, працює ФОП, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, раніше не судимий. Просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого, а в разі застосування запобіжного заходу, визначити альтернативний вид заставу.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що подане клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного,

обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4 ) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачений КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.114-1 КК України, дані злочини є тяжкими.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обгрунтованість повідомленої підозри підтверджується наданими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, та ч.1 ст.114-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто у вчиненні тяжких злочинів. Обставини кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , зібрані докази його причетності до вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст.114-1 КК України свідчать про його схильність переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень. В даному випадку існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду. Також підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень. Даний ризик обумовлюється тим, що ОСОБА_5 , маючи процесуальний статус підозрюваного, достовірно знає місце проживання потерпілих та свідків, що свідчить про те, що ОСОБА_5 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на потерпілих та свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів. Крім того, свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_10 має із підозрюваним ОСОБА_5 тривалий час дружні відносини, дружина ОСОБА_10 , яка також являється свідком вчинення кримінального правопорушення, має родинні зв`язки із ОСОБА_5 . Крім того, в ході проведення досудового розслідування необхідно встановити особу інших свідків у кримінальному провадженні, а ОСОБА_5 , будучи на свободі, може вчинити протиправний тиск на них. Крім того, органу досудового розслідування необхідно встановити та повідомити про підозру іншій особі, яка діяла у групі з ОСОБА_5 , а останній, перебуваючи на свободі, може також незаконно вплинути на вказану особу; - вчинити інше кримінальне правопорушення. Тому застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити йому належну процесуальну поведінку, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, страждає на ряд тяжких захворювань «Артеріальна гіпертензія ІІ ст», «Фібриляція передсердь», «Аортофіброз», на його утриманні перебуває повнолітня донька ОСОБА_12 , яка також страждає на тяжке захворювання, працює ФОП, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, його стан здоров`я, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Разом з тим, відповідності до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Вирішення даного питання є виключною дискрецією суду.

Якщо притримуватись тієї думки, що під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не має права розглядати питання щодо розміру застави, необхідно буде визнати, що таке тримання під вартою особи перетворюється для неї на безальтернативний запобіжний захід.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88 від 26.01.1993, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04 від 08.01.2009, розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

Європейський суд з прав людини приділяє увагу питанню визначення розміру застави, яка за своїм характером не буде надмірною та зможе забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на них обов`язків.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає доречним з`ясувати питання щодо визначення належного розміру застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово своїх рішеннях наголошував на тому, що таке питання є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, тому органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави, в т.ч. під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями статей 182, 183 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, який страждає на ряд тяжких захворювань, раніше не судимий, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст.178 КПК України, матеріального та сімейного становища підозрюваного, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні та враховує конкретні обставини інкримінованих діянь, тяжкість кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та вважає, що застава у межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому суд визначає заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 грн. (3028 х 80= 242 240 грн.).

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 14.03.2025.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому виразі становить 242 240 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 14.03.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1