Справа № 158/3655/24
Провадження № 1-кс/0158/1355/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001212 від 30.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001212 від 30.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.11.2024 року о 09:03 год. надійшло повідомлення від працівників СРПП (м. Ківерці), які здійснювали чергування у добовому наряді з позивним «Клевер-13» про те, що під час патрулювання було зупинено транспортний засіб марки «ДАФ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив лісодеревину породи сосна без відповідних документів, що вказує на отримання даної деревини шляхом незаконної порубки.

30.11.2024 року по даному факту відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001212, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та виявлення і фіксації слідів злочину, 29.11.2024 року проведено огляд місця події, а саме на ділянці дороги що в АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено автомобіль марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «SCHWARZMULLER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , колоди деревини породи сосна близько 28 метрів кубічних, довжиною по 5 м., кожна, діаметрами від 15см., по 40см., в кількості 55 шт., свідоцтво про реєстрацію т/з марки «DAF» серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію т/з марки «SCHWARZMULLER» серії НОМЕР_4 , товарно транспортну накладну №119 від 29.11.2024 року, акт приймання виконання робіт за жовтень 2024 року на 3 арк., довідка про вартість на 1 арк., договір субпідряду №60 від 15.09.2023 року на 9 арк., додаткову угоду від 29.12.2023 року на 1 арк., лісорубний квиток серії НОМЕР_5 на 1 арк.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що відповідно до перелікової-оцінювальної відомості видалених дерев, з ділянки а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне км 109+600-117+670 лівий проїзд (право, ліво), було зрізано 42 (сорок дві) дров`яної деревини, однак в ході проведення огляду було встановлено що колод деревини породи сосна є 55 шт., та вона є сироростучою та не являється дров`яною, про що можна вважати що вона здобута незаконним шляхом.

Окрім цього, встановлено, що відповідно до лісорубного квитка від 15.09.2023 року, серії ВО НОМЕР_6 , строк закінчення заготівлі 31.12.2023 року, та строк закінчення вивезення 31.03.2024 року.

Також, в ході проведення допиту заступника начальника служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області, ОСОБА_7 , останній повідоми, що лісорубний квиток який був наданий працівникам поліції на підтвердження перевезення деревини, не відповідає виявлені деревині працівниками поліції. Також свідок повідомив, що після закінчення дії лісорубного квитка, будь-які роботи на ділянці не проводились, та доповнив що в ході перегляду фотознімків деревини яку перевозили працівники ФОП ОСОБА_8 , то вона виглядає як свіжозрізана.

Вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001212 від 20.11.2024 року за ч. 1 ст. 246 КК України, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Приймаючи до уваги, що вищевказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, які визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні, заперечив щодо задоволення вказаного клопотання та просив відмовити у накладенні арешту на майно.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, кримінального провадження №0001212 від 20.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001212 від 20.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Як вбачається із витягу з ЄРДР №0001212 від 20.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, 29.11.2024 року о 09 год. 03 хв. зупинено транспортний засіб марки «ДАФ», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив лісодеревину породи сосна, без відповідних документів, що вказує га отримання даної деревини шляхом незаконної порубки.

Частиною 1 ст. 246 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.11.2024 року, який здійснено за добровільною згодою власника майна ОСОБА_10 , на ділянці дороги що в АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено автомобіль марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «SCHWARZMULLER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , колоди деревини породи сосна близько 28 метрів кубічних, довжиною по 5м., кожна, діаметрами від 15см., по 40см., в кількості 55 шт., свідоцтво про реєстрацію т/з марки «DAF» серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію т/з марки «SCHWARZMULLER» серії НОМЕР_4 , товарно транспортну накладну №119 від 29.11.2024, акт приймання виконання робіт за жовтень 2024 року на 3 арк., довідка про вартість на 1 арк., договір субпідряду №60 від 15.09.2023 року на 9 арк., додаткову угоду від 29.12.2023 року на 1 арк., лісорубний квиток серії ВО ЛРК №016254 на 1 арк., які в подальшому постановою слідчого від 30.11.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001212 від 20.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини 1 - 3 ст. 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Слідчий суддею встановлено, що ФОП ОСОБА_8 здійснює господарську діяльність, зокрема, лісозакупівлею, перевезенням лісодеревини, її реалізацією.

З матеріалів клопотання вбачається, що на підставі лісорубного квитка серії ВО ЛРК №016254 віл 15.09.2023 року, акту закриття від 31.12.2023 року, переліко-оцінювальною відомістю, акту обстеження автомобільної дороги від 07.08.2023 року, договору субпідряду №60 від 15.09.2023 року, додаткової угоди №1 до договору субпідряду від 29.12.2023 року, акту приймання виконаних дорожніх робіт за жовтень 2024 року, ФОП ОСОБА_8 проводилася ліквідація аварійної ситуації, вибірка небезпечних дерев подеревно (очистка лісу, рубка небезпечних дерев), згідно акту обстеження автомобільної дороги від 07.08.2023 року на а/д Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» км. 109+600117+670 (право, ліво).

Нормами ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норми закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ст. 170 ч. 1 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст.173 ч. 2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Однак, всупереч вимогам ст. ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням слідчий не вказав яким чином буде досягнута мета накладення арешту збереження речових доказів, як це визначено ч. 2 ст. 170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту, в межах ознак вчинення кримінального правопорушення та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Згідно копії ТТН від 29.11.2024 року, автомобіль марки «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом марки «SCHWARZMULLER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , належні ФОП ОСОБА_8 , під керуванням ОСОБА_11 здійснював перевезення (повернення) лісопродукції породи сосна, близько 28 кв.м. (Пункт завантаження м. Рожище).

Водночас, жодних доказів стороною обвинувачення щодо незаконності походження вилучених колод деревини, в тому числі їх незаконного зберігання, перевезення, не подано, в той час, як правомірність перевезення та набуття цієї лісодеревини підтверджена документально представником власника у судовому засіданні.

Тобто, слідчим жодним доказом не доведено, що виявлена на автомобілі марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом марки «SCHWARZMULLER» реєстраційний номер НОМЕР_2 лісодеревина, отримана внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Незаконність походження лісодеревини є лише припущеннями і жодним чином необґрунтованою підозрою органу досудового розслідування, жодних доказів для підтвердження факту незаконності походження вилученої лісодеревини не надано.

Варто також зазначити, що у клопотанні про арешт майна немає жодного посилання на можливість незаконного походження зазначеної лісодеревини, яка була вилучена разом з іншим майном, немає також жодних відомостей в обґрунтування факту завдання шкоди та її розміру у кримінальному провадженні, як це встановлено об`єктивною стороною ст. 246 КК України.

Саме по собі визнання майна речовим доказом постановою слідчого, ще не свідчить про те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасового вилученого майна.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що слідчим не доведено сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, та не доведено, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто, що зазначене майно відповідає визначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям, у зв`язку з чим на таке майно відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України не може бути накладено арешт, а тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001212 від 30.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України відмовити.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 09.12.2024 року.