Номер провадження: 11-кп/813/2566/24
Справа № 521/2997/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 13.11.2024 якою в межах к/п №0001034 від 19.11.2021 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Войничеве, Фрунзівського р-ну, Одеської обл., громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 357, ч. 3 ст. 187 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.01.2025, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси від 13.11.2024було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.01.2025 із утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні у вчиненні обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 357, ч. 3 ст. 187 КК України без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд констатував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовують продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- продовження найбільш суворого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 суперечить усталеній практиці ЄСПЛ, відповідно до якої, якщо суд не наводить належних підстав або ухвалює повторно стереотипні рішення, які не надають відповіді на аргументи заявника, це може становити порушення, позбавивши гарантії, встановлені ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини, окрім того, зі спливом часу інтереси слідства стають недостатніми для обґрунтування тримання під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом;

- обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час перебуваючи у СІЗО фактично піддається катування через невизнання своєї вини;

- потерпілі під час судового розгляду провадження підтвердили, що шкоду їм компенсовано та претензій до ОСОБА_9 вони не мають, всі докази зібрані;

- обвинувачений ОСОБА_7 має місце проживання в м. Одеса, уклав шлюб із ОСОБА_10 .

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду від 13.11.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На адресу апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_6 , в якій він просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності, водночас прокурор ОСОБА_11 також направив на адресу апеляційного суду клопотання, в якому також просив розглядати апеляційну скаргу захисника за його відсутності, проти її задоволення заперечував з огляду на наявність доведених стороною обвинувачення ризиків.

Відтак, оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилася, відповідно до положень ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд проведено без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За приписами ч. 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Малиновському райсуді м. Одеси перебуває к/п №0001034 від 19.11.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_12 та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Водночас, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, зокрема, у вигляді позбавлення на строк до 12 років із конфіскацією майна, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів погоджується із висновками суду з приводу існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, який обумовлений зокрема способом вчинення інкримінованого злочину, відомостями про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчинені корисливого злочину із застосуванням насильства, маючи не погашену судимість. У цьому контексті колегія суддів також враховує доводи, викладені у клопотанні прокурора, відповідно до яких під час обшуку автомобіля обвинуваченого ОСОБА_7 було виявлено пістолет, що вказує на його відношення до охоронюваних законом цінностей, зокрема до життя та здоров`я людей, правопорядку.

Що стосується посилання захисника відносно того, що ОСОБА_7 має місце проживання та уклав шлюб, апеляційний суд приймає їх до уваги, однак зауважує, що вказані обставини не є безумовною підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу з огляду на зазначені вище обставини.

Колегія суддів критично оцінює аргументи захисника з приводу того, що ОСОБА_7 , перебуваючи у СІЗО фактично піддається катування через невизнання своєї вини, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами.

У контексті доводів захисника з приводу того, що потерпілі у вказаному провадженні підтвердили, що завдану шкоду їм компенсовано та претензій до ОСОБА_9 вони не мають, апеляційний суд зауважує, що зазначене кримінальне провадження не відноситься до категорії приватного обвинувачення, відтак позиція потерпілих не має вирішального значення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає необхідним та виправданим продовження на даній стадії судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Водночас, апеляційний суд враховує доводи захисника відносно того, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час в ході судового розгляду утримується під вартою, а саме з 2022, у зв`язку з чим, на виконання ст. 28 КПК України та практики ЄСПЛ вважає за необхідне звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність вжиття заходів щодо дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 331, 370, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2024 якою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 357, ч. 3 ст. 187 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.01.2025 без визначення застави залишити без змін.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4