провадження № 1-кс/243/47/2025
справа 243/651/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, та в режимі відеоконференції, під час трансляції, з приміщення державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника Мангушського відділу Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження № 0001168 від 18.04.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Краматорська Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора в межах кримінального провадження № 0001168 від 18.04.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався, та діє і на теперішній час.

Так, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, використовуючи власний мобільний телефон марки «ZTE», моделі «ZTE 2050», IMEI: НОМЕР_1 , за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення, використовуючи акаунт месенджеру «Viber», зареєстрованого за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , під час листування із раніше знайомою громадянкою України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом пересилання текстових повідомлень на її аккаунт під назвою «Лина», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , знаходячись на території міста Слов`янська Краматорського району, Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), не санкціоновано поширив наступні відомості:

1) 13.03.2024 о 15 год. 44 хв., не санкціоновано поширив відомості про місце зведення взводного опорного пункту ЗС України, за GPS координатами 49.027075, 37.590222 та 49.025603, 37.581343;

2) 13.03.2024 о 15 год. 44 (49) хв., про місце зведення взводного опорного пункту ЗС України між вул. Лісова с. Тетянівка Святогірської ТГ, та берегом річки Сіверський Донець;

3) 13.03.2024 о 20 год. 26 хв., про місце розквартирування особового складу ЗС України на території домоволодінь АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ;

Крім того, о 09 год. 56 хв. 15.03.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись на території міста Святогірська, Краматорського району, Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи власний мобільний телефон марки «ZTE», моделі «ZTE 2050», IMEI: НОМЕР_1 , за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення, використовуючи акаунт месенджеру «Viber», зареєстрованого за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , під час листування із раніше знайомою громадянкою України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом пересилання текстових повідомлень на її аккаунт під назвою «Лина», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , не санкціоновано поширив відомості про місце розквартирування особового складу ЗС України на території домоволодінь АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ;

В подальшому, о 16 год. 07 хв. 17.03.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись на території с. Тетянівки, Святогірської ТГ, Краматорського району, Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи власний мобільний телефон марки «ZTE», моделі «ZTE 2050», IMEI: НОМЕР_1 , за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення, використовуючи акаунт месенджеру «Viber», зареєстрованого за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , під час листування із раніше знайомою громадянкою України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом пересилання текстових повідомлень на її аккаунт під назвою «Лина», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , не санкціоновано поширив відомості про місце зведення взводного опорного пункту ЗС України в районі аеродрому на території с. Тетянівки Святогірської ТГ Краматорського району Донецької області, за GPS координатами 49.025268, 37.592024.

Вказана інформація про місця розташування особового складу ЗС України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України, Головним Управлінням розвідки Міністерства оборони України на офіційних сторінках, інших медіа-ресурсах або ЗМІ.

05.09.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208, ст. 615 КПК України та цього ж дня вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

06.09.2024 слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 03 листопада 2024 року, без визначення розміру застави, а 30.10.2024 вказаний запобіжний захід продовжено в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

28.11.2024 стосовно ОСОБА_4 спрямовано обвинувальний акт з додатками до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою головуючого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, тобто до 30.01.2025 включно.

06.01.2025 колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду, було змінено підсудність кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , за Слов`янським міькрайонним судом Донецької області.

Зазначив, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні інкримінованого злочину обвинуваченим повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії знятті інформації з електронних інформаційних систем, від 01.08.2024;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії знятті інформації з електронних інформаційних систем, від 19.08.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом обшуку від 05.09.2024;

- протоколом затримання особи від 05.09.2024, складеним відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст. 615, ст. 208 КПК України;

- протоколом допиту підозрюваного від 05.09.2024;

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного, від 05.09.2024.

Необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор обґрунтовує тяжкістю та підвищеною суспільною небезпекою інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкістю можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкриміноване кримінальне правопорушення, а також наявністю ризиків визначених пунктами п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день продовжують існувати та не зменшилися.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 176, ч. 3 ст. 183 КПК України просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі. Зазначив, що на теперішній час ризики, що були покладені в основу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою жодним чином не зменшились та не зникли. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, покарання за яке, у випадку встановлення вини в судовому порядку передбачено у вигляді позбавлення волі строком до восьми років. Вказав, що наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, що підтверджується тяжкістю злочину, а тому розуміючи невідворотність покарання, яке, відповідно до діючого законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може вчинити дії для ухилення від суду, зокрема на тимчасово окуповану територію або в рф, оскільки місце проживання ОСОБА_4 розташоване поруч з лінією розмежування з окупованою територією та такою, де триває активна фаза бойових дій. Наголошував щодо можливості обвинуваченим знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речей, які можуть мати значення речових доказів у справі. Також закцентував увагу на наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні шляхом погроз, підкупу, вмовлянь, оскільки їх показання мають ґрунтовне значення під час встановлення істини в кримінальному провадженні. Враховуючи наведене, а також можливість обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, оскільки вважає його необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності. Стверджував, що жодним чином не впливатиме на повноту судового розгляду, не має наміру ухилення від суду або здійснення впливу на свідків. Просив відмовити прокурору у вказаному клопотанні.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного. Зазначив, що жодних фактів, які б свідчили про наявність наміру обвинуваченого вчинити дії, зазначені у вказаних прокурором ризикам до суду не надано, а отже відсутні підстави для задоволення клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що досягнення належної процесуальної поведінки обвинуваченого можна досягти без його ізоляції від суспільства.

Заслухавши думку всіх учасників судового засідання, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду, ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, покарання за яке передбачено, у випадку встановлення в судовому порядку його вини, у виді позбавлення волі строком до восьми років. Уникнення від суду може сприйматись обвинуваченим як більш бажаний розвиток подій, аніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання.

Окрім того, достатніми є підстави вважати, що ОСОБА_4 може здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений акт на даний час лише спрямований до суду, а тому жоден зі свідків ще не був безпосередньо допитаний під час судового розгляду. Враховуючи зазначені обставини, застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе зашкодити ризику застосування впливу та свідків шляхом погроз, підкупу або вмовлянь.

Слідчий суддя також погоджується щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження даного кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану, а тому враховуючи, що воєнний стан дотепер в Україні не скасований, то не перебування ОСОБА_4 в умовах ізоляції може сприяти продовженню протиправної поведінки.

Щодо наявності існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речей, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами у справі, слідчий суддя вважає недоведеним, оскільки досудове розслідування вказаного кримінального провадження вже завершено, докази, якими кожна сторона обґрунтовуватиме свою позицію під час судового розгляду, вже отриманні, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 спрямований до суду, а отже відсутні підстави вважати, що обвинувачений може зашкодити в отриманні стороною обвинувачення певних доказів.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також не знайшов належного обґрунтування під час судового засідання, а отже не може вважатись доведеним під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, вік та стан його здоров?я, які не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою, майновий стан підозрюваного, слідчий суддя переконаний, що зазначений прокурором запобіжний захід, забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов?язків під час судового розгляду. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Таким чином, з урахуванням думки учасників судового розгляду та дослідженим під час судового засідання матеріалів, доданих до клопотання, тяжкості кримінального правопорушення слідчий суддя вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, встановлених КПК України, доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи наведене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-178,183-184,186,187,193-194,196,197, 205, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», строком на 60 (шістдесят) днів з 21 січня 2025 року по 21 березня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити для виконання начальнику державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, та підлягає негайному виконанню.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст ухвали проголошений 21 січня 2025 року о 17 год. 15 хв..

Слідчий суддя ОСОБА_1