провадження №1-кп/947/938/25
У Х В А Л А

17 квітня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по кримінальному провадженню №0000050 від 21.01.2025 року,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

16.04.2025 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. Зміст клопотання.

В обґрунтування поданих клопотань, прокурор зокрема зазначив:

-) щодо ОСОБА_3 , що останній обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.

Вказував, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 12.03.2025 ОСОБА_3 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 21.04.2025 включно.

Звертав увагу, що відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою щодо продовження дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від судового органу, продовжити вчиняти інші правопорушенні, тощо.

Стверджував, що оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 3 до 10 років позбавлення волі; не працює та не має постійного джерела прибутку; не має стійких соціальних зв`язків (не одружений, не має утриманців); кримінальне провадження судом не розглянуто, то знаходячись на волі, останній з метою уникнення суворої кримінальної відповідальності за скоєне може переховуватись від судового органу, та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вважав, що для забезпечення покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків менш суворий запобіжний захід не достатній.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.176 -178, 183, 184, 194, 197, 199 КПК України, просив: 1) продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520,00 грн.; 2) У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у вказаному кримінальному провадженні; 5) за наявності здати за зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

-) щодо ОСОБА_4 , що останній обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.

Вказував, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 12.03.2025 ОСОБА_3 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 21.04.2025 включно.

Звертав увагу, що відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою щодо продовження дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від судового органу, продовжити вчиняти інші правопорушенні, тощо.

Стверджував, що оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 3 до 10 років позбавлення волі; не працює та не має постійного джерела прибутку; не має стійких соціальних зв`язків (не одружений, не має утриманців); кримінальне провадження судом не розглянуто, то знаходячись на волі, останній з метою уникнення суворої кримінальної відповідальності за скоєне може переховуватись від судового органу, та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вважав, що для забезпечення покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків менш суворий запобіжний захід не достатній.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.176 -178, 183, 184, 194, 197, 199 КПК України, просив: 1) продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520,00 грн.; 2) У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у вказаному кримінальному провадженні; 5) за наявності здати за зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав подані клопотання та просив їх задовольнити.

Обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника проти клопотання заперечували. Захисник зокрема зазначив, що обвинувачений готовий співпрацювати а відшкодувати шкоду. Вважав, за можливе змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Обвинувачений заявив, що переховуватися не збирається.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник проти клопотання заперечували. Захисник зокрема зазначила, що ОСОБА_3 раніше не судимий, а відшкодувати шкоду не зміг, так як перебуває під вартою. Вважала, що подальше тримання під вартою не є доцільним.

Потерпілий ОСОБА_8 заявив, що йому була завдана матеріальна та моральна шкода, хотів би отримати її відшкодування.

3. Висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що відповідно до ухвал слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 23.01.2025 року, до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому, ухвалою слідчого судді, було продовжено до 21.04.2025 року включно.

Під час продовження обвинувачених вказаного запобіжного заходу, слідчим суддею були враховані наступні ризики, а саме: щодо ОСОБА_3 - передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України; щодо ОСОБА_4 - передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, продовжують існувати наступні ризики, а саме:

-) щодо ОСОБА_3 , передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. Отже, на думку суду продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

-) щодо ОСОБА_4 , передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. Отже, на думку суду продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України відносно кожного обвинуваченого, не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинувачених та є достатньою підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не достатні для запобігання зазначеному ризику.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинувачених запобіжного заходу у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинувачених під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень, пов`язаних зі знищенням або пошкодженням майна загальнонебезпечним способом у період воєнного стану.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Частина 5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд робить висновок, що з метою виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 КПК України, достатнім буде для кожного з обвинувачених застава у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 182, 183, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 червня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

У разі внесення застави на рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно та зобов`язати останнього:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із міста Одеси або с.Новоукраїнка Родільнянського району Одеської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання.

2. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 червня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

У разі внесення застави на рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти негайно та зобов`язати останнього:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із міста Одеси або с.Новоселівка Родільнянського району Одеської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання.

3. Роз`яснити обвинуваченому, що у разі неявки за викликом до суду без поважних причин, або неповідомлення про причини своєї неявки, чи порушення покладених на нього обов`язків застава звертається у дохід держави.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

4. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1