Справа № 451/1785/24
Провадження № 1-кп/451/153/24
ВИРОК

іменем України

23 грудня 2024 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду у місті Радехів кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 16 грудня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився у с.Новий Витків Радехівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, солдата резерву 58 запасної роти ВЧ НОМЕР_2 , не адвокат, не нотаріус та депутат, зареєстрований та фактично проживає на АДРЕСА_1 , на утриманні неповнолітніх дітей немає, згідно ст. 89 КК України не судимий,

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальний проступок, у вчиненні котрого обвинувачується особа ч. 1 ст. 125 КК України,

у с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Наказом військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_4 від 02.08.2024 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду солдата резерву 58 запасної роти Військової частини НОМЕР_2 .

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і „ беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків".

Проте солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог згаданих нормативних актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, спричинив потерпілій ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження.

Так, 15.12.2024, близько 22:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_2 під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , умисно, наніс їй один удар лівою ногою у праву ногу, спричинивши ОСОБА_5 тілесне ушкодження у виді одного синця на правій гомілці, що відноситься до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Кримінальний кодекс України

Стаття 125 ч.1 КК України умисне легке тілесне ушкодження, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, що полягає в умисному завданні ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження.

Історія провадження.

23 грудня 2024 року прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 надіслав до Радехівського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення /кримінальний проступок/ за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2024 року за №0000136 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Разом із обвинувальним актом до суду поступило клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні ( а.с.1 -4, 11).

Позиції учасників судового провадження

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту письмові заяви.

Так, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яку він підписав у присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, а також з розглядом обвинувального акту судом у спрощеному провадженні ( а. с. 10 ). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими у результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілою ОСОБА_5 надано також письмову заяву, в якій остання погодилася зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначила, що вона ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодилася з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (а. с. 9).

Оцінка доказів на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд установив, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_7 , прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Також до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, яка складена у присутності захисника.

Прокурор подав клопотання, у якому просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст.282 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого з урахуванням його клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381 382 КПК України.

При цьому, в силу дії частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369 - 371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України, суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, доказами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення є: заява ОСОБА_5 від 15.12.2024; протокол допиту потерпілої ОСОБА_5 від 16.12.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 16.12.2024; протокол слідчого експерименту з фототаблицями від 26.12.2024; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 20.12.2024, протокол проведення слідчого експерименту від 20.12.2024 із фототаблицями та диском ( а. к. п. 9-25, 51-59).

Аналізуючи та оцінюючи усі ці докази, суд уважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - умисного завдання легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , щире каяття (п. 1 ч. 1 ст.66 КК України).

Згідно із ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , відсутні.

Мотиви призначення покарання.

Оскільки судом було встановлено обґрунтованість висунутого стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.125 КК України згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку.

За правилами ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2023 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_3 згідно ст.89 КК України раніше не судимий, відповідно до характеристики, наданої Радехівською міською радою Львівської області №67 від 16.12.2024 характеризується позитивно, скарг про порушення громадського порядку не надходило, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення кримінального проступку, характер та спосіб вчиненого, тому, призначення покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Обираючи заходи примусу для суду мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

За таких обставин справи, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст.125 КК України.

Суд уважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально - вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати немає необхідності.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368,370, 371, 373,374 КПК України, ч.1 ст.125 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сорок дев`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 833 (вісімсот тридцять три) гривні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381,382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддяОСОБА_10

Вирок суду виготовлений у нарадчій кімнаті 23 грудня 224 року.