Справа № 153/1536/16-к
Провадження №11-кп/801/40/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000345, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.09.2016 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284, абз. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 1640 (одна тисяча шістсот сорок) гривень 41 копійка віднесено на рахунок держави.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Виправдовуючи ОСОБА_7 за висунутим обвинуваченням, суд визнав недопустимим доказом відомості, зазначені у протоколі слідчого експерименту за учстю підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки такий доказ отриманий внаслдідок застосування до особи недозволених методів та такі відомості не узгоджуються з показаннями обвинуваченого, наданих ним під ас судового розгляду. Досліджені судом письмові докази (висновк експертів) у сукупності з показаннями свідків та обвнуваченого не дають суду дійти висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» винуватості особи за предявленим обвмнуваченням.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2023 року істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді девяти років позбавлення волі. Також просить стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, цивільний позов полтерпілої, а також вирішити питання про долю речових доказів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд безпідставно, без належної перевірки, визнав недопустимим доказом відомості, отримані в ході слідчого експеримену за участю підрзрюваого ОСОБА_7 та з урахуванням показань обвиуваченого, свідка ОСОБА_11 у сукупності з дослідженми висновками судових медичних експертиз цілком очевидно можна двйцти висновку про доведеність винуватості особи у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення.

Позиції учасників провадження.

Прокурор ОСОБА_6 частково підтримав доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та зазначив про безпідставність визнання недопустимими окремих доказів (слідчого експеримену), натомість з урахуванням обставин, повторно встановлених у ході апеляційного розгляду, у діях ОСОБА_7 убачається склад менш тяжкого кримінального правопорушення, а саме убивства через необережність.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти часткового задоволеня апеляційної скарги пррокурора. При цьому обвинувачений пояснив, що він як під час судрового провадження у суді першої інстанції, так і під час апеляційого розгляду не заперечував факт нанесення потерпілій удару в обличчя внаслідок еправомірних дій з її боку, однак не мав наміру заподіяти тілесні ушкодження, тим більше не бажав настання таких наслідків.

Потерпіла ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду не з`явились, подала до суду письмову заяву про розгляд апеляційної скарги у її відсутності.

Установлені фактичні обставини та формулювання обвинувачення, визнаного доведеним судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_7 13 вересня 2016 року близько 21 години 00 хвилин разом зі своїм товаришем ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи неподалік від будинку АДРЕСА_2 , зустрів ОСОБА_12 , де між ними на ґрунті неприязних відносин виникла словесна суперечка, у ході якої ОСОБА_12 нанесла один удар невстановленим предметом в область обличчя ОСОБА_13 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці справа, крововиливу в білкову оболонку правого ока, які відповідно до висновку експерта від 15 вересня 2016 року № 314 належать до легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_7 у відповідь на вказані дії ОСОБА_12 наніс їй один удар лівою рукою в область грудей та один удар правою ногою в область шиї та голови зліва, відж чого ОСОБА_12 упала назад на відстань близько двох метрів на тверду ґрунтову поверхню.

Під час намагання ОСОБА_12 підвестись з колін, ОСОБА_14 не передбачаючи можливі наслідки у виді смерті потерпілої, хача повинен був та міг їх передбачати, наніс ОСОБА_15 кулаком правої руки удар в область голови в ділянку перенісся, від чого потерпіла впала головою назад на спину в напрямку до узбіччя проїзної частини вулиці вдарившись потиличною ділянкою о тверду поверхню. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_11 залишивши ОСОБА_12 покинули місце події.

У подальшому, близько 07 години 00 хвилин 14 вересня 2016 року ОСОБА_12 виявлено на вказаному вище місці події без свідомості та госпіталізовано до КП «Ямпільська районна лікарня», де вона ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Відповідно до висновків експертів від 18.09.2016 за № 41, від 09.11.2016 за № 101, від 21.02.2018 за № 2 у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововилив у м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синець в ділянці лівого ока, садно в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя на час їх утворення. Такі тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок нанесення удару твердим ткпим предметом, яким могла бути рука людини, в обличчя, з додальшим її падінням на спину і співударом потиличною ділянкою голови о тверду поверхню грунту.

Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від набряку речовини головного мозку, який виник внаслідок закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл. Між даними тілесними ушкодженнями ОСОБА_12 є причинний зв`язок з настанням її смерті.

Також у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у виді синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітини, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, садна в ділянці правого і лівого колінних суглобів, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, повторно дослідивши обставини кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, зазначені норми закону місцевим судом не дотримані, натомість допущені істотні порушення кримінального процесуального закону в частині визнання недопустимими та неналежними окремих доказів, а висновки суду в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

За клопотанням прокурора відповідно до положень ч. 3 ст. 404 КПК України апеляційний суд повторно дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження та дійшов наступних висновків.

Висновки щодо недопустимості відомостей, отриманих у ході проведення слідчого експерименту.

Як убачається з оскаржуваного вироку, місцвий суд визнав недопустимими докази (відомості), отримані в ході проведення слідчог експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 (т. 1, а. п. 159-161) та зазначив про сумніви у законності отримання таких відомостей з огляду на імовірне їх отримання внасліжок жорстокого поводження (п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України).

В ході апеляційного розгляду ухвалою суду від 03.10.2023 (т. 5 а. п. 12) органу досудового розслідування доручено здійснити первірку обставин, викладених у заяві ОСОБА_7 стосовно застосування до нього недозволених методів слідства (катування).

08.10.2023 Четверим слідчим відділом (з дилокацією у місті Вінниці) Терторіального управліня Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 було внесео відомості про криінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КК України та 08.01.2025 прийнято рішення про закриття кримінального провадження у звязку із відсутністю в діях працівників правоохоронних органів складу кримінального правопорушення (т. 5 а. п. 22-28).

Таким чином доводи обвинуваченого ОСОБА_7 недопустимість доказу з огляду на положення п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України не грунтуються на законі.

Висновки щодо доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого.

Так обвинувачений ОСОБА_7 показв, що 13 вересня 2016 року о 21 годині знаходячись по вулиці Комунарській в селі Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, запропонував ОСОБА_16 , з яким вживав алкогольні напої, довести його додому. По дорозі побачили світло ліхтарика, як з`ясувалося в подальшому світила ОСОБА_12 . Вона кричала до них, вживаючи нецензурні слова та образи. Він зробив потерпілій зауваження, після чого між ними почалася словесна перепалка. В цей час ОСОБА_11 втративши вналідок спяніння рівновагу, почав подати, а він нахилився аби допомогти йому підвестися, а потерпіла підбігла з-за дерев чи-то кущів до нього та нанесла удари в око та чоло. Він її відштовхнув рукою в груди і вона відлетіла в сторону, впавши на кущі. Після цього він притримуючи ОСОБА_11 та велосипед, пішли до товариша додому. Покидаючи місце події, ОСОБА_12 кричала їм в слід.

Із наданих суду показань свідка ОСОБА_11 установлено, що 13 вересня 2016 року він зустрівся з обвинуваченим, з яким біля річки в селі Гальжбіївка розпивали алкогольні напої. Згодом до них підійшов ОСОБА_17 , з яким вони випили ще по чарці, після чого той пішов, а вони залишилися і допили спиртне. На ставку вони були дотемна, після чого пішли, дійшовши до повороту в сторону села Біла. Тут він почав спотикатися, тому ОСОБА_14 вирішив провести його додому. Вони пішли нижньою дорогою, пройшовши метрів 150-200, побачили жінку, яку він не знає і ніколи не бачив. Жінка була в стані алкогольного сп`яніння, почала чіплятися до них та вигукувати нецензурні слова. Під час вказаних дій вона зачепила велосипед свідка, внаслідок чого він впав разом з велосипедом. Обвинувачений нагнувся, аби допомогти йому підвестися та в цей час ОСОБА_12 нанесла удар по голові ОСОБА_7 . Підвівшись, він відштовхнув її, вдаривши ліктем, від чого потерпіла впала. Після цього вони з ОСОБА_7 продовжили свій шлях, а потерпіла продовжувала кричати та вигукувати нецензурні слова їм в слід.

Також апеляційним судом досліджено протокол слідчого експерименту від 17.09.2016 за участю підозрюваного ОСОБА_7 , із якого встановлено, що 13 вересня 2016 року у вечірній час доби під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_12 , після того, як остання нанесла йому ідар в область обличчя (праве око та лобну ділянку), він відштовхнув потерпілу, вдаривши лівою рукою в тулуб, внаслідок чогшо остання похитнулася, після чого він наніс один удар в область шиї, від якого ОСОБА_12 впала на коліна. Вона почала підводитися, тому він наніс їй ще один удар в область носу. Внаслідок зазначеного удару потерпіла впала на спину вдарившись головою об землю. Після цього обвинувачений зі свідком ОСОБА_11 пішли до останнього додому.

Із дослідженого висновку експерта № 41 від 18.09.2016 установлено, що у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: субдуральна гематома зліва у кількості 200 мл, крововилив в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синець в ділянці лівого ока, садна в ділянці перенісся, лівої та правої щоки. Синець в ділянці грудини, синці в правій половині грудної клітки, синці по тильній поверхні правої та лівої кисті, садна в ділянці правого і лівого колінних суглобів. Вказані ушкодження у ОСОБА_12 могли виникнути від дії тупого твердого предмету або від співудару об нього, можливо 13.09.2016. Ушкодження у трупа ОСОБА_12 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральна гематома зліва у кількості 200 мл, крововилив в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синець в ділянці лівого ока, садна в ділянці перенісся, лівої та правої щоки по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час їх утворення. Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від набряку речовини головного мозку, який виник внаслідок закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва в кількості 200 мл. Між даними тілесними ушкодженнями у трупа ОСОБА_12 , які вказані вище та оцінено як тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя на час їх утворення і настанням смерті є причинний зв`язок. Після отримання тілесних ушкоджень, які встановлено в ході проведення експертного дослідження (п. 1 висновку експерта) ОСОБА_12 могла виконувати будь-які дії, а саме пересуватись, кричати тощо, на час наростання набряку головного мозку. Ушкодження у трупа ОСОБА_12 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, набряку речовини головного мозку, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, масивного крововиливу в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці могли виникнути внаслідок нанесення їй ударів тупим, твердим предметом, яким могла бути рука людини, стиснута в кулак, в ділянку обличчя з подальшим її падінням на спину і співударом потиличною ділянкою голови об тверду поверхню ґрунту.

Із висновку експерта від 27.10.2016 за № 101 убачається, що тілесні ушкодження у ОСОБА_12 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва, в кількості 200 мл, крововилив в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синець в ділянці лівого ока, садна в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, синець в ділянці грудини, синці в правій половині грудної клітки, синці по тильній поверхні правої і лівої кисті, садна в ділянці правого і лівого колінних суглобів могли виникнути від дії тупого(их), твердого(их) предмета(ів) або від співудару об нього (них), можливо 13.09.2016 та могли виникнути за обставин, які повідомив та продемонстрував підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення 17.09.2016 слідчого експерименту за його участю.

Таким чином під час апеляційного провадження під час повторного встановлення обставин провадження із наданих показань обвинуваченим ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_11 та сукупністю досліджених письмових доказів (слідчого експерименту та висновків судових медичних експертиз) установлено, що обвинувачений ОСОБА_7 дійсно з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс потерпілій ОСОБА_12 удар в область голови в ділянку перенісся, від чого потерпіла впала головою назад на спину в напрямку до узбіччя проїзної частини вулиці вдарившись потиличною ділянкою о тверду поверхню. Вналідок падіння з послідуючим співударянням потиличною частиною голои о тверду поверхню грунту ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, установлені висновками експертиз № 41 від 18.09.2016 та № 101 від 27.10.2016, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у лікувальному закладі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд зазначає, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені названою нормою, згідно з якою зміна кваліфікації допускається в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Стосовно установлених фактичних обставин суд зазначає, що за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У випадку, коли особа, яка позбавила потерпілого життя, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати за ст. 119 КК України

Розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, що спричинило її смерть (ч. 2 ст. 121 КК України), і вбивство, вчинене через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

З приводу зазначеного Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію, у тому числі у постанові від 15.08.2019 (справа № 750/3256/17).

З установлених під час апеляційного розгляду обставин справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_12 умисно вдарив останню в обличчя, від чого потерпіла упала на тверду грунтову поверхню й, ударившись потиличною частиною голови, отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла у лікувальній установі.

Таким чином, тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть ОСОБА_12 , було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в ділянку голови потерпілої, а результатом падіння останньої й удару головою об тверду поверхню, чого обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачати.

Отже, в конкретному випадку мало місце не умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, а вбивство, вчинене через необережність, у зв`язку з чим дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України із призначенням йому покарання у межах санкції цього кримінального закону.

Рішення щодо покарання.

Кримінальне правопорушення, за яким суд апеляційної інстації важє за необхідне кваліфіувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 (ч. 1 ст. 119 КК України) передбачає можливість призначення покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до пяти років, або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України таке кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.

При цьому суд ззначає, що за змістом п. 3 ч 1 ст. 49 КК україни особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ню кримінального правопорушення минуло пять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Також відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа звільняються від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

У цьому провадженні установлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК Україн ОСОБА_7 вчинив 13.09.2016 року, на даний час минули строки давнрості, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, внаслдідок чого особа підлягає звільненню від покарання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Рішення щодо процесуальних витрат

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат віднесені, з-поміж інших, витрати, пов`язані із залученням експертів.

У цьому провадженні установлено, що судом залучались експерти для проведення комісійної судово-медичної експетизи (т. 2, а. п. 210-213), та відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, вартість проведення останньої складає 1640 (одна тисяча шістсот сорок) гривень 41 копійка (т. 2, а. п. 231).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, процесуальні витрати в розмірі 1640 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Рішення щодо речових доказів.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має прийняти з-поміж іншого, рішення про речові докази та документи.

У даному провадженні речовими доказами визнані два шльопанці чорного кольору, ліхтарик чорного кольору, речовину бурого кольору схожу на кров, резинку для волосся чорного кольору, жіночий піджак рожевого кольору з плямами бурого кольору схожими на кров, кросівки «Supo» чорного кольору на носочній та п`яточній частині яких наявна речовина бурого кольору схожа на кров, спортивну кофту «BLESSEDQULITY» сірого кольору, на зовнішній поверхні ззаду, знизу ліворуч з плямою речовини бурого кольору схожою на кров, спортивну кофту «UKRAINE» синьо-жовтого кольору, кепку «PEWEG» синьо-білого кольору, наволочку подушки рожевого кольору з плямами на ній речовини бурого кольору, схожої на кров, труси білого кольору, спідницю чорного кольору, сорочку чорного кольору та ліфчик чорного кольору, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Оскільки зазначені докази не належать жодному учаснику провадження, їх необхідно знищити.

Рішення щодо цивільного позову.

Потерпілою ОСОБА_10 під ча судового провадження у суді першої інстанції був заялений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь 50000 (пятдесяти тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (т. 2, а. п. 115-116).

У подальшому потерпілою подано заяву про залишення позову без розгляду (т. 4, а. п. 186).

У звязку з наведеним заявлений потерпілою позов необхідно злишити без розгляду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000345, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.09.2016 яким виправдано ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок.

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від покарання у звязку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в розмірі 1640 (одна тисяча шістсот сорок) гривень 41 копійка.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Речові докази два шльопанці чорного кольору, ліхтарик чорного кольору, речовину бурого кольору схожу на кров, резинку для волосся чорного кольору, жіночий піджак рожевого кольору з плямами бурого кольору схожими на кров, кросівки «Supo» чорного кольору на носочній та п`яточній частині яких наявна речовина бурого кольору схожа на кров, спортивну кофту «BLESSEDQULITY» сірого кольору, на зовнішній поверхні ззаду, знизу ліворуч з плямою речовини бурого кольору схожою на кров, спортивну кофту «UKRAINE» синьо-жовтого кольору, кепку «PEWEG» синьо-білого кольору, наволочку подушки рожевого кольору з плямами на ній речовини бурого кольору, схожої на кров, труси білого кольору, спідницю чорного кольору, сорочку чорного кольору та ліфчик чорного кольору, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до суду Касаційної інстанції (Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: