Єдиний унікальний номер 205/4411/25
Номер провадження 1-кс/205/287/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурор ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного 17.03.2025 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 за ч. 4 ст. 186 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

перевіривши надані матеріали клопотання, наглядового провадження та дослідивши докази по даних матеріалах, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000358 від 17.03.2025 р., за підозрою ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання орган досудового розслідування посилається на ту обставину, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про те, що з 24.02.2022 року Указом Президента України за №64/2022 введено на території України воєнний стан, вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 17 березня 2025 року близько 20 години 00 хвилин (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 проходячи біля під`їзду № 1 будинку № 5 по вулиці Моніторна у місті Дніпро, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якій була одягнула жіноча сумка чорного кольору. У цей момент у ОСОБА_4 раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме особистих речей ОСОБА_6 , що знаходились у вказаній сумці, в умовах воєнного стану. Попрямувавши за ОСОБА_6 та реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, шляхом ривку здійснив спробу зірвати сумку із ОСОБА_6 , у результаті чого порвав ремінець сумки, та вирвав із рук потерпілої сумку із порваним ремінцем.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 , утримуючи при собі жіночу сумку чорного кольору в якій знаходилось майно ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти купюрами номіналом 100 та 20 євро, 5 рублів, 600 злотих купюрами номіналом по 200 злотих, 8200 гривень купюрами номіналом 100, 200, 500 та 1000 гривень, банківські картки, емітовані в АТ «А-Банк» та АТ КБ «ПриватБанк», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , закордонний паспорт, РНОКП, пенсійне посвідчення та водійське посвідчення, а також навушники провідні білого кольору, які не мають для потерпілої ОСОБА_6 матеріальної цінності, побіг з місця скоєння кримінального правопорушення у напрямку дитячого садочку, розташованого за адресою: місто Дніпро, вул. Моніторна, 5к, отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду, на загальну суму 8200 гривень, 120 євро, 5 рублів, 600 злотих.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразились у відкритому викраденні чужого майна в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України.

21.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У зв`язку із чим, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до суду із вказаним клопотанням щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні та просила слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Підозрюваний у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечував та просив слідчого суддю застосувати до нього такий захід у вигляді домашнього арешту.

З`ясувавши думки учасників провадження, дослідивши клопотання і матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbelland Hartleyv. theUnited Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Виходячи із наявних та наданих слідчому судді матеріалів провадження, зокрема, протоколу прийняття заяви від ОСОБА_6 від 17.03.2025 року; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 від 18.03.2025 року; протоколу пред`явлення для впізнання із потерпілою від 21.03.2025 року; протоколу огляду місця події від 17.03.2025 року та протоколів огляду від 18.03.2025 року, 20.03.2025 року і від 21.03.2025 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_7 , постановою про визнання речовими доказами від 17.03.2025 року, протоколу допиту підозрюваного від 21.03.2025 року, слідчий суддя, доходить висновку, що ймовірність вчинення кримінального правопорушення за обставин, що наведені у клопотанні, та про те, що вказані вище докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду вказаного клопотання наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (ризику переховуватися від органів досудового розслідування або суду) та п.3 ч.1 ст. 177 КПК України (ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні).

Ризиком у контексті клопотання є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, так як правопорушення вчинено відносно малолітньої особи.

В даному випадку слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо того, що тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Встановлені слідчим суддею обставини відсутності у підозрюваного постійного місця роботи, офіційно зареєстрованого шлюбу, свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків у такої особи, що, у сукупності з тяжкістю покарання, яка загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, обґрунтовують існування вказаного ризику та наявності у підозрюваного реальної можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також в даному випадку слідчий суддя звертає увагу і на те, що при встановленні наявності ризику впливу на свідка в даному випадку враховується встановлена КПК України процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки підозрюваному відома особа свідка, суд вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на таку особу не можна повністю виключити й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, у зв`язку із чим слідчий суддя враховує цей ризик як наявний, та вживає відповідні заходи забезпечення, щоб запобігти цьому ризику.

Таким чином, враховуючи характер і тяжкість злочину, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 та дані про його особу, які свідчать про відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували слідчого суддю в тому, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні, чи не буде намагатись впливати на свідка.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашній арешт, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, а при обранні відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, останній із високою долею ймовірності може незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні або здійснити пробу переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність вищевказаних ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із чим вказане клопотання підлягає задоволенню.

Разом із цим, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення (зокрема те, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено без застосування насильства), а також те що, запобіжний захід у вигляді застави у цьому провадженні йому раніше не обирався і не був порушений, з урахуванням передбачених статтями 177 та 178 КПК України підстав, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Враховуючи особу підозрюваного, суд приходить до переконання за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 58 400 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. З огляду на встановлені під час розгляду вказаного клопотання обставини, слідчий суддя вважає за необхідне визначити такий строк запобіжного заходу як 60 днів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.32,110,131,132,176-178,182,183,193,194,196,197,202,205,369-372,395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню за № 0000358 за ч. 4 ст. 186 КК України, - задовольнити.

2. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14 години 00 хвилин 19 травня 2025 року включно.

3. Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

4. Заставу визначити у розмірі, що становить 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 58 400 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

5. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

6. У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду чи слідчого судді;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- повідомляти суд, слідчого суддю, слідчого про зміну свого місця проживання.

7. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

8. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

9. Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1