Справа №567/1842/24
Провадження №1-кп/567/45/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000025 від 07.02.2024 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оженин Острозького району Рівненської області, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, старшого водія 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмовової роти 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, -

в с т а н о в и в:

10 серпня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, використовуючи довірчі стосунки, які утворилися на основі взаємовідносин під час спільної військової служби ОСОБА_4 із загиблим братом ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , перебуваючи у с.Оженин Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області та під час спілкування по мобільному телефону із останньою, під приводом придбання за кордоном автомобіля марки «Skoda Octavia», 2004 року випуску, не маючи наміру виконати вказану обіцянку в майбутньому, заволодів грошовими коштами в сумі 22 500 грн., які потерпіла ОСОБА_5 перерахувала 10.08.2023 року о 22:30 год. із власної банківської картки на банківську картку № НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 у АТ КБ «Приватбанк».

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився даними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 22 500 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 12 серпня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, використовуючи довірчі стосунки, які утворилися на основі взаємовідносин під час спільної військової служби ОСОБА_4 із загиблим братом ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , перебуваючи у с.Оженин Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області та під час спілкування по мобільному телефону із останньою, під приводом розмитнення автомобіля марки «Skoda Octavia», 2004 року випуску, не маючи наміру виконати вказану обіцянку в майбутньому, заволодів грошовими коштами в сумі 7 500 грн., які потерпіла ОСОБА_5 перерахувала 12.08.2023 року о 15:02 год. із власної банківської картки на банківську картку № НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 у АТ КБ «Приватбанк».

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився даними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 7 500 грн.

Також, ОСОБА_4 в період часу з 29 серпня 2023 року до 08 жовтня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, використовуючи довірчі стосунки, які утворилися на основі взаємовідносин під час спільної військової служби ОСОБА_4 із загиблим братом ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , перебуваючи у с.Оженин Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області та під час спілкування по мобільному телефону із останньою, під приводом купівлі запчастин до автомобіля марки «Skoda Octavia», 2004 року випуску, який попередньо обіцяв придбати за кордоном та розмитнити, не маючи наміру виконати вказану обіцянку в майбутньому, заволодів грошовими коштами в сумі 3 750 грн., які потерпіла ОСОБА_5 перерахувала 08.10.2023 року о 13:20 год. із власної банківської картки на банківську картку № НОМЕР_3 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 у АТ КБ «Приватбанк».

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився даними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 3750 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 09 жовтня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, використовуючи довірчі стосунки, які утворилися на основі взаємовідносин під час спільної військової служби ОСОБА_4 із загиблим братом ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , перебуваючи у с.Оженин Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області та під час спілкування по мобільному телефону із останньою, під приводом оплати ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», 2004 року випуску, на станції технічного обслуговування, який попередньо обіцяв придбати за кордоном та розмитнити, не маючи наміру виконати вказану обіцянку в майбутньому, заволодів грошовими коштами в сумі 3 500 грн., які потерпіла ОСОБА_5 перерахувала 09.10.2023 року о 22:19 год. із власної банківської картки на банківську картку № НОМЕР_3 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 у АТ КБ «Приватбанк».

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився даними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 3 500 грн.

Також, ОСОБА_4 06 січня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, використовуючи довірчі стосунки, які утворилися на основі взаємовідносин під час спільної військової служби ОСОБА_4 із загиблим братом ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , перебуваючи у с.Оженин Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області та під час спілкування по мобільному телефону із останньою, під приводом оплати виготовлення документів та доставки автомобіля марки «Skoda Octavia», 2004 року випуску, до м.Суми, не маючи наміру виконати вказану обіцянку в майбутньому, заволодів грошовими коштами в сумі 15 200 грн., які потерпіла ОСОБА_5 перерахувала 06.01.2024 року о 21:30 год. із власної банківської картки на банківську картку № НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 у AT «ПУМБ».

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився даними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 15 200 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , 08 лютого 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, використовуючи довірчі стосунки, які утворилися на основі взаємовідносин під час спільної військової служби ОСОБА_4 із загиблим братом ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , перебуваючи у с.Оженин Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області та під час спілкування по мобільному телефону із останньою, під приводом придбання пального до автомобіля марки «Skoda Octavia», 2004 року випуску, для доставления його до м.Суми, не маючи наміру виконати вказану обіцянку в майбутньому, заволодів грошовими коштами в сумі 4 000 грн., які потерпіла ОСОБА_5 перерахувала 08.02.2024 року о 00:11 год. із власної банківської картки на банківську картку № НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 у AT «ПУМБ» та 08.02.2024 року о 04:43 год. в сумі 500 грн. на банківську картку № НОМЕР_5 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 у AT «Ощадбанк».

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився даними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 4 500 грн.

Також, ОСОБА_4 08 лютого 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, використовуючи довірчі стосунки, які утворилися на основі взаємовідносин під час спільної військової служби ОСОБА_4 із загиблим братом ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , перебуваючи у с.Оженин Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області та під час спілкування по мобільному телефону із останньою, під приводом оплати за стоянку автомобіля марки «Skoda Octavia», 2004 року випуску, та його доставку до м.Суми, не маючи наміру виконати вказану обіцянку в майбутньому, заволодів грошовими коштами в сумі 3 700 грн., які потерпіла ОСОБА_5 перерахувала 08.02.2024 року о 14:43 год. із власної банківської картки на банківську картку № НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_4 у AT «ПУМБ».

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився даними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 3 700 гри.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України визнав повністю, підтвердив обставини так як вони викладені у складеному відносно нього обвинувальному акті та пояснив, що у день та час, вказаний в обвинувальному акті він заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 60 650 грн. під приводом придбання для неї легкого автомобіля та виконання інших дій, пов`язаних з його доставкою до потерпілої у м.Суми, хоча в дійсності такого наміру він не мав. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 60 650 грн. та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. визнав повністю, водночас зазначив, що у зв`язку із скрутним фінансовим становищем він не мав змоги повністю або частково відшковувати потерпілій завдану їй шкоду, яку обіцяє відшкодувати по мірі своїх можливостей.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінальних правопорушень, форма вини і мотиви кримінальних правопорушень ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві не заперечувала проти розгляду кримінального провадження згідно ч.3 ст.349 КПК України, розгляд кримінального провадження просила здійснювати без її участі та при визначені міри покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду. Заявлений нею цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України підсудним скоєно кримінальний проступок (1 епізод) та нетяжкі злочини (6 епізодів).

Беручи до уваги особу підсудного ОСОБА_4 , суд враховує, що він неодружений, неповнолітніх та непрацездатних на утриманні немає, по місцю проживання характеризується посередньо, за віком та станом здоров`я є працездатним.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» №45 від 14.02.2024 р. ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до змісту досудової доповіді, складеної Рівненським районним сектором №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий. З врахуванням інформації, що характеризує особистість підсудного, його вік, спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, та у разі звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому вбачає за доцільне покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи визнання своєї провини та наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкцій, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Такого ж висновку дійшов орган пробації у наданій до суду досудовій доповіді.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та кількість епізодів злочинної діяльності, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу підсудного, середовище, в якому він перебуває, відсутність доказів на підтвердження повного/часткового відшкодування завданої шкоди, та вважає за необхідне встановити його строком на 2 роки.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що покарання підсудному ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч.1, 2 ст.190 КК України, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі підсудого, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні заявленого потерпілою цивільного позову суд виходить з наступного.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася з позовом до підсудного ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень та просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 60 650 грн. та моральну шкоду у розмірі 30 000 грн., мотивуючи тим, що внаслідок вчинених ОСОБА_4 відносно неї шахрайських дій, що полягали у заволодінні належними їй грошовим коштами шляхом обману, їй було завдано матеріальну шкоду на вищевказану суму, яка складається з грошових коштів, перерахованих нею з власної банківської картки на банківські картки ОСОБА_4 . Окрім того, внаслідок вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень їм було завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях через заволодіння належними їй грошовими коштами шляхом зловживання її довірою. В результаті дій військовослужбовця ОСОБА_4 у неї виникло відчуття недовіри до інших військовослужбовців та вчинені ОСОБА_4 дії паплюжать пам`ять її загиблого брата ОСОБА_7 . Протиправні умисні дії підсудного щодо неї спричинили їй істотні моральні страждання та призвели до нервового стресу, внаслідок перенесених переживань у неї погіршився сон, її звичні життєві зв`язки зазнали істотних змін, перенесений нею стрес негативно впливає на роботу та повсякденне життя. Постійна стурбованість, пригніченість та відсутність душевної рівноваги негативно впливає на її спілкування з рідними та знайомими.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Беручи до уваги доведеність вини ОСОБА_4 у неодноразовому заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою, а також з урахуванням доводів, наведених потерпілою як на підставу своїх вимог, а також з урахуванням повного визнання підсудним цивільного позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Потерпіла ОСОБА_5 просила стягнути з підсудного матеріальну шкоду у розмірі 60 650 грн. та в ході судового розгляду встановлено, що грошові кошти, якими заволодів ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою, потерпілій не повернуті, а тому суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення матеріальної шкоди у заявленому потерпілою розмірі 60 650 грн.

При вирішенні заявленої потерпілою вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

З огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, а також обсяг заподіяної потерпілій шкоди, глибину та тривалість її моральних страждань внаслідок вчинених кримінальних правопорушень, та враховуючи те, що грошові кошти їй не повернуто, що призвело до необхідності потерпілій звертатися до суду, тривалість розгляду кримінального провадження, суд з урахуванням повного визнання підсудним цивільного позову, в тому числі в частині відшкодування моральної шкоди, приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з підсудного моральної шкоди у заявленому розмірі 30 000 грн.

Відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями, має на меті, як компенсацію потерпілій завданих збитків, так і запобігання вчиненню злочинцем неправомірних дій у майбутньому.

Суд також наголошує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході судового розгляду не застосовувався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.76 КК України нагляд за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини, а у разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації.

Покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Повідомити ОСОБА_4 про те, що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 60 650 (шістдесят тисяч шістсот п`ятдесят) грн. та моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Речові докази у справі:

- 8 квитанцій з інформацією про перерахування ОСОБА_5 грошових коштів та диск із записами голосових повідомлень, які надсилав ОСОБА_4 для ОСОБА_5 - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Xiaomi 11 Lite 5G Ne», який належить потерпілій ОСОБА_5 та переданий їй згідно збережної розписки - вважати їй повернутим;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування із наявними фотофайлами переписки між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та голосовими повідомленнями ОСОБА_4 - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування із наявною інформацією з АТ КБ «Приватбанк» - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування із наявною інформацією з АТ «ПУМБ» - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування із наявною інформацією з АТ «Ощадбанк» - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування із наявною інформацією з ПрАТ «Київстар» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1