Провадження № 1-кп/204/431/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001143 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 жовтня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого неповну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2023 року, близько 16.20 години, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи в стані алкогольного сп?яніння, перебував поблизу магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у останнього на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка з раніше йому знайомим потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп?яніння, перебуваючи поблизу магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , 08 жовтня 2023 року близько 16.20 години, з метою завдання потерпілому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння у виді завдання потерпілому тілесних ушкоджень та свідомо допускаючи їх настання, з великою силою наніс удар рукою, стисненою в кулак, в область лівої бічної частини грудної клітини потерпілого ОСОБА_7 , заподіявши останньому відповідно до висновку експерта № 2940/НЕ/1883 від 02 листопада 2023 року, тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в товщі м?яких тканин грудної клітини, повних закритих поперечних переломів ліворуч 9, 10-го ребер по середньо-пахвовій лінії, розриву селезінки, крововиливу в черевну порожнину, які згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17 січня 1995 року), п. 2.1.1, мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя.

В подальшому, потерпілий ОСОБА_7 попрямував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де близько 22.00 години ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Внаслідок умисного спричинення ОСОБА_3 вищевказаних тілесних ушкоджень у вигляді тупої травми черева з розривом селезінки, яка ускладнилась крововиливом в черевну порожнину та малокров?ям внутрішніх органів - крововиливу в товщу м`яких тканин грудної клітини ліворуч, переломів ребер ліворуч, розриву селезінки та крововиливу в черевну порожнину, які утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за 3-10 годин до настання смерті, та які у своїй сукупності, перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17 січня 1995 року), п. 2.1.1, мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя, відповідно до висновку експерта № 2940/HЕ/1883 від 02 листопада 2023 року, у проміжок часу в межах 3-10 годин, але не пізніше 22.00 години 08 жовтня 2023 року, у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , настала смерть ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Суду надав покази про те, що всі події відбувалися 08 жовтня 2023 року, після обіду, близько 16 години 00 хвилин. Він того дня встав із маршрутного таксі та пішов до магазину. Коли підійшов до магазину, то побачив, що там стояв потерпілий разом зі свідком ОСОБА_8 , підійшов до них та привітався. Він в той день був в стані сп`яніння, оскільки це була неділя, а саме вихідний день і тому він вживав алкогольні напої. Він підійшов до потерпілого та хлопнув його легенько по спині. Потерпілий повернувся до нього та запитав: «За що?», він у нього запитав: «Чи ти будеш нам допомагати?». Він так просто із потерпілим привітався. Він вдарив долонею потерпілого. Навіщо йому було бити потерпілого, він же із ним працював та потерпілий допомагав йому. Потерпілий просто запитав у нього: «За що?», однак не присідав. Напевно свідок говорить не правду, однак причин у свідка для цього не має. Він разом із потерпілим поговорили на підвищених тонах, він у потерпілого запитував де знаходиться інструмент та запитав чи буде потерпілий їм допомагати. Потерпілий завжди йому допомагав ремонтувати автомобілі. Потім він разом із потерпілим підійшли до магазину. В нього не було наміру бити потерпілого, він просто підійшов до потерпілого та хлопнув легенько його по спині, як привітання. В нього із потерпілим не було жодних конфліктів, оскільки потерпілий був доброю людиною.

В процесі допиту обвинувачений змінив показання та показав, що йому інший його працівник ОСОБА_9 , говорив, що не вистачає ліхтарика та якихось ключів, а вони працювали лише в трьох. Можливо він так підійшов до потерпілого та привітався таким чином із ним. Він запитав у потерпілого, де той подів ліхтарик та інструменти. Таке сильне «привітання» було напевно із-за того, що зник ліхтарик та ключі. Більше він потерпілого того дня так не «вітав». В нього із потерпілим були гарні відносини. Коли він із потерпілим скупились в магазині, вони сумісно пили, стояли на вулиці разом: він, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . За весь час після «привітання» потерпілий не скаржився на погане самопочуття, вони стояли на дворі за столиком та вживали алкоголь. Напевно о 17 годині чи 17:30 годині йому зателефонували, а потерпілий тим часом пішов. Він того дня потерпілого не чіпав. Мати потерпілого говорила, що потерпілий того дня вдома падав, можливо там він і отримав вказані ушкодження. В нього не було бажання вбити потерпілого. Він підійшов до потерпілого та легенько його хлопнув по спині, однак він його не бив. Може він щось не так зробив. В нього не було причин бажати смерті потерпілому.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України повністю знайшла своє підтвердження сукупністю зібраних на стадії досудового розслідування та досліджених в ході судового розгляду доказів.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду надала покази про те, що події відбувались 08 жовтня 2023 року. Вона прийшла з роботи після 14 чи 15 години додому за адресою АДРЕСА_1 . Вона, прийшовши додому, прилягла. Її син прийшов додому близько 18 години, оскільки напевно в когось підробляв, приготував їсти, хотів поголитися. Вона знала, що її син ходить до кіоску задля того, щоб випити алкогольні напої, потім приходить додому та їсть. Коли її син прийшов тоді додому, вона почула як він впав, вона думала, що він просто забагато випив. Коли вона почула, що син не підіймається, а просто лежить і крехтить, вона пішла до нього, а він їй сказав що у нього болить живіт та він хоче до туалету, вона йому підставила відро. Коли син сів на відро, то почав говорити, що в нього темніє в очах, після чого вона його відвела до ліжка, він, лягаючи в ліжко, трішки вдарився головою об ліжко. Поклавши сина до ліжка, той їй почав знову говорити про те, що в нього болить живіт. Вона в сина запитувала, що трапилося, а він їй відповів, що його вдарив обвинувачений. Вона в сина запитала, може йому нирки відбили та повідомила сина про те, що вона викличе швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, то їй повідомили, що вони будуть сина забирати. Вона говорила, що син не може самостійно йти, однак потім вона взяла сина під руку та повела до «швидкої». Однак, дійшовши до порогу, син впав, підійшли санітари, а в сина вже йшла піна із роту, вони його назад занесли до будинку, послухали сина та сказали їй, що серце ще б`ється. Пройшло декілька хвилин та її син помер, потім приїхала поліція. Коли приїхала швидка то вона разом із сином була наодинці близько 45 хвилин. Вона самостійно викликала швидку допомогу. Крім неї та сина вдома нікого більше не було. Вона живе в одному дворі разом із братом. Потім, після цього всього до неї прийшла сестра із онукою, якій вона зателефонувала, також прийшла племінниця разом зі своєю донькою. Вона точно не може сказати коли приїхала швидка. Обвинуваченого вона знає, оскільки її син з обвинуваченим товаришували. Їй говорили, що обвинувачений постійно до всіх чіпляється. Її син лише останнім часом почав спілкуватись із обвинуваченим, а саме тоді, коли він почав підробляти в гаражі з приводу ремонту автомобілів. Їй не відомо чи були конфлікти між її сином та обвинуваченим. На місце події приїхали троє поліцейських, які дивились все та фіксували, щось писали. Її поліцейські допитували щодо подій, які трапились. Експерт, який був присутнім, проводив відповідні дії, при цьому він був у рукавичках. Після відповідних дій, експерт їй повідомив, що у сина було зламане ребро. Поліцейські на місце після швидкої приїхали за хвилин 15. Коли їй повідомили працівники швидкої про смерть сина, вони поїхали, а перед цим сказали, що нічого їй чіпати не можна. Поліцейські знаходились довгий проміжок часу в будинку. Її поліцейські запитували про те, що саме трапилось, вона їм відповідала, що син їй говорив, що його вдарив обвинувачений. Вранці вона пішла до лоточку та продавчиня їй все розповіла, потім обставини подій їй розповів родич, який їй сказав, що обвинувачений вискочив та вдарив її сина, який від удару аж скрутився. Родичем є ОСОБА_11 , він їй не сильно близький родич, він чоловік її двоюрідної сестри. Кошти мати обвинуваченого їй надавала, приносили свої вибачення. Їй відшкодували частково шкоду у розмірі 10000 грн. Їй поховання сина обійшлося у 25000 грн. Її син не перебував на обліку ні у лікаря нарколога, ні у лікаря психіатра. Син повинен був проходити комісію у військкоматі. Син був одруженим, мав сина 24-х років, однак разом вони не проживали. Її син працював на будівництві та впав з висоти, із щелепою лежав у лікарні. Хронічних захворювань її син не мав. Дійсно, її син вживав алкогольні напої, крім цього також ще щось вживав, однак, що саме - не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду надав покази про те, що ці події відбувалися в м. Дніпро по вул. Дзеркальна, буд. 50, біля магазинчика 08 жовтня 2023 року приблизно о 16 годині 00 хвилин. Він стояв та розмовляв із потерпілим ОСОБА_13 . Коли він розмовляв із потерпілим, то до них підійшов обвинувачений та ззаду із розмаху наніс удар правою рукою у лівий бік ззаду потерпілому, а потім почав йому говорити про якісь гайки та шурупчики. Коли обвинувачений вдарив потерпілого, вони відійшли метрів на п`ять та потім почали щось кричати за ліхтарик та інші запчастини. Потерпілий говорив, що йому боляче. Ці дії обвинуваченого були несподіваними для потерпілого, удар був сильним, оскільки потерпілий присів. Потерпілий запитував у обвинуваченого: «За що?», не розуміючи причини удару, однак потім вони між собою почали говорити про ліхтарик. Причиною конфлікту між обвинуваченим та потерпілим напевно був якийсь ліхтарик та шурупчики, оскільки вони про це говорили. Був один удар, від якого потерпілому стало боляче та він зігнувся. Після цього свідок пішов, а потерпілий із обвинуваченим ще залишились говорити, потім пішли скупитись до магазинчику та пішли кудись. Він та потерпілий не бачили обвинуваченого, коли обвинувачений вдарив потерпілого, то він лише його тоді побачив. Яка дійсна причина конфлікту була він не знає, оскільки на той момент він вже пішов до магазину. Обвинувачений та потерпілий заходили до магазинчику вже тоді коли він із нього виходив. Обвинувачений та потерпілий купували сосиски чи ковбасу якусь, однак він не знає чи брали вони пляшку із алкоголем. Весь конфлікт напевно тривав хвилин 10. Додаткових ударів обвинувачений не наносив потерпілому, був лише один удар. Він не чув, щоб потерпілий просив викликати швидку допомогу, він сам пішов додому. Обвинувачений на момент цих всіх подій був дуже знервованим. Він та потерпілий стояли і розмовляли і ці всі дії відбулися раптово, жодних попереджень з боку обвинуваченого щодо потерпілого не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду надала покази про те, що вона того дня прийшла до свого місця роботи прийняти зміну. Вона разом із своєю напарницею рахували товар та почула, що на вулиці щось відбувається, однак нічого не бачила. Вона не пам`ятає коли саме відбувались ці події, однак це точно була неділя, оскільки в них в неділю перезміна. Ці події відбувались після літа, напевно минулого року. Після обіднього часу. Вона бачила, як потерпілий разом із обвинуваченим зайшли до магазину, скупились та вийшли. Обвинувачений та потерпілий розмовляли на підвищених тонах і пішли. Вона вже не пам`ятає про що саме вони між собою говорили, оскільки вона до розмови не прислухалась. Вона не знає причину конфлікту, який відбувся між обвинуваченим та потерпілим. Потерпілий, коли був в приміщенні магазину, не просив викликати швидку чи надати йому допомогу, лише тримався за бік, однак ні на що не скаржився. Потерпілий тримався за бік, однак вона не пам`ятає за який саме. Вподальшому обвинувачений та потерпілий вийшли із магазину та пішли. Вранці наступного дня прийшла мати потерпілого та повідомила їй, що він помер. Довгополий та потерпілий стояли, а обвинувачений підійшов до потерпілого та вдарив його ззаду. Вона не може сказати, куди саме вдарив обвинувачений потерпілого. Після удару обвинуваченого, зі слів ОСОБА_8 , потерпілий аж присів. Вона не може нічого повідомити щодо причин конфлікту та удару з боку обвинуваченого. Щодо ліхтарика вона чула те, що потерпілий десь загубив ліхтарик обвинуваченого, однак, що далі було вона не може нічого сказати. Напевно конфлікт був із-за ліхтарика.

Від допиту свідка ОСОБА_15 учасники процесу відмовились.

Крім показань потерпілої, свідків, допитаних в судовому засіданні, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

-протоколом огляду місця події від 08 жовтня 2023 року, проведеного у проміжок часу з 22 години 25 хвилин по 23 годину 10 хвилин, в присутності понятих, за участю ОСОБА_5 , відповідно до якого місцем огляду є приміщення літньої кухні, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . В ході огляду було встановлено, що в кімнаті № 2 по центру кімнати ближче до правого боку знаходиться дерев`яне ліжко, на якому знаходиться труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ліжку під трупом знаходиться простирадло білого кольору з синім візерунком, на якій знаходяться плями речовини бурого кольору, також на ліжку знаходиться подушка, на якій одягнена наволочка фіолетово-рожевого кольору, на якій наявні сліди речовини бурого кольору. В кімнаті № 3 під вікном знаходиться батарея, яка закріплена на стіні, з якої було зроблено змиви, а також під вказаною батареєю на підлозі з правого боку наявна пляма речовини бурого кольору (а.к.п. 11-25);

-протоколом огляду трупа від 08 жовтня 2023 року, проведеного у проміжок часу з 23 години 20 хвилин по 23 годину 57 хвилин, в присутності понятих, за участю спеціаліста судово-медичного експерта, відповідно до якого за адресою АДРЕСА_1 , в приміщенні літньої кухні на ліжку виявлено труп громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із наявними тілесними ушкодженнями (а.к.п. 26-37);

-копією лікарського свідоцтва про смерть № 2940/НЕ від 09 жовтня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Помер за адресою АДРЕСА_3 . Причини смерті: малокров`я; розрив селезінки; тупа травма черева; ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір не визначений (а.к.п. 42);

-висновком експерта № 2940/НЕ від 02 листопада 2023 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено, що при експертизі було виявлено: забита рана в потиличній ділянці праворуч з крововиливом в товщу м`яких тканин голови. Численні різноспрямовані садна: на переніссі, задній поверхні лівого ліктя, на передній та зовнішній поверхнях обох колін та гомілок. Крововилив в товщі м`яких тканин грудної клітини. Повні закриті поперечні переломи ліворуч 9, 10-го ребер по середньо-пахвовій лінії. Розрив капсули, кореню та тканини селезінки з крововиливом зі слабко та помірно вираженою лейкоцитарною реакцією в області ушкодження капсули селезінки з розповсюдженням у паренхіму. Крововилив в черевній порожнині. Крововиливи в товщі м`яких тканин лівого плеча в нижній третині та на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині. Крапкові крововиливи під плевою легень та епікардом. Рідкий стан крові. Недокрів`я та нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів. Вогнища десквамативного альвеоліта, ділянки емфізематозно змінених альвеол. Паренхіматозна дистрофія міокарду, нирок. Дифузна жирова дистрофія печінки. Цироз печінки. Навколосудинний кардіосклероз. Помірно виражений панкреосклероз. Смерть ОСОБА_7 настала від тупої травми черева з розривом селезінки, яка ускладнилась крововиливом в черевну порожнину та малокров`ям внутрішніх органів, що підтверджено даними судомо-медичної експертизи трупу та судово-гістологічного дослідження. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в товщу м`яких тканин грудної клітини ліворуч, переломів ребер ліворуч, розриву селезінки та крововиливу в черевну порожнину утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за 3-10 годин до настання смерті, у своїй сукупності, перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року), п. 2.1.1, мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя. Всі інші, виявлені при експертизі трупа, тілесні ушкодження в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та згідно вищезазначених правил мають ознаки легких, як такі, що не супроводжувались розладом здоров`я. Враховуючи їх характер та локалізацію, можна вважати, що вони утворились від багаторазової дії тупих твердих предметів, в різні строки, протягом доби, до настання смерті. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 1,54 ‰, що стосовно живих осіб може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. При судово-імунологічному дослідженні крові з трупа встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (а.к.п. 44-48);

-протоколом проведення слідчого експеременту від 09 жовтня 2023 року, проведеного у проміжок часу з 16 години 54 хвилини по 17 годину 00 хвилин, в присутності понятих, за участі свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого свідок ОСОБА_12 повідомив обставини, які відбувались 08 жовтня 2023 року, показав механізм та кількість ударів, які були нанесені ОСОБА_7 (а.к.п. 52-55);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09 жовтня 2023 року, проведеного у проміжок часу з 17 години 10 хвилин по 17 годину 15 хвилин, в присутності понятих, за участі свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого ОСОБА_12 пояснив, що на фото № 3 зображений чоловік, який 08 жовтня 2023 року близько 16 години 20 хвилин поблизу магазину за адресою АДРЕСА_2 , спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_16 . Впізнав особу за овалом обличчя, світло-русявим коротким волоссям із залисинами, широкими бровами, наявністю шраму на лобі. Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку під № 3 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.к.п. 56-58);

-протоколом огляду місця події від 09 жовтня 2023 року, проведеного у проміжок часу з 17 години 32 хвилин по 17 годину 55 хвилин. Відповідно якого було оглянуто ділянку місцевості, яка розташована за адресою м. Дніпро, вул. Дзеркальна, буд. 50, поблизу магазину ПП «Богицька». Під час огляду нічого підозрілого виявлено та вилучено не було (а.к.п. 62-65);

-довідкою заступника генерального директора Комунального підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР» ОСОБА_17 від 16 жовтня 2023 року, відповідно до якої виклик на адресу м. Дніпро, вул. Кипуча, буд. 1 (ч/с Краснопілля) до громадянина ОСОБА_7 , 44 роки був здійснений 08 жовтня 2023 року о 20 годині 51 хвилині з номера телефону НОМЕР_1 , заявник мама. Склад бригади екстреної медичної допомоги Новокодацької підстанції Дніпровської станції, яка виїжджала на виклик: лікар з МНС ОСОБА_18 , фельдшер з МНС ОСОБА_19 (а.к.п. 85);

-карткою виклику швидкої медичної допомоги від 08 жовтня 2023 року (а.к.п. 86);

-карткою виїзду швидкої медичної допомоги № 885 від 08 жовтня 2023 року (а.к.п. 87);

-диском з інформацією системи ОДС «103» (архіватору мовлення) виклику швидкої допомоги, який здійснювався 08 жовтня 2023 року (а.к.п. 89);

-висновком експерта № 2940/НЕ/1883 від 02 листопада 2023 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від тупої травми черева з розривом селезінки, яка ускладнилась крововиливом в черевну порожнину та малокров`ям внутрішніх органів, що підтверджено даними судово-медичної експертизи трупу та судово-гістологічного дослідження. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ під час огляду трупу на місці події, відсутність даних щодо умов перебування трупу, можна вважати, що смерть його настала за 2-4 години до огляду трупа. Забита рана в потиличній ділянці праворуч з крововиливом в товщу м`яких тканин голови. Численні різноспрямовані садна: на переніссі, задній поверхні лівого ліктя, на передній та зовнішній поверхнях обох колін та гомілок. Крововилив в товщі м`яких тканин грудної клітини. Повні закриті поперечні переломи ліворуч 9, 10-го ребер по середньо-пахвовій лінії. Розрив капсули, кореню та тканини селезінки з крововиливом зі слабко та помірно вираженою лейкоцитарною реакцією в області ушкодження капсули селезінки з розповсюдженням у паренхіму. Крововилив в черевній порожнині. Крововиливи в товщі м`яких тканин лівого плеча в нижній третині та на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині. Крапкові крововиливи під плеврою легень та епікардом. Рідкий стан крові. Недокрів`я та нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів. Вогнища десквамативного альвеоліта, ділянки емфізематозно змінених альвеол. Паренхіматозна дистрофія міокарду, нирок. Дифузна жирова дистрофія печінки. Цироз печінки. Навколосудинний кардіосклероз. Помірно виражений панкреосклероз. Смерть ОСОБА_7 настала від тупої травми черева з розривом селезінки, яка ускладнилась крововиливом в черевну порожнину та малокров`ям внутрішніх органів, що підтверджено даними судомо-медичної експертизи трупу та судово-гістологічного дослідження. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в товщу м`яких тканин грудної клітини ліворуч, переломів ребер ліворуч, розриву селезінки та крововиливу в черевну порожнину утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за 3-10 годин до настання смерті, у своїй сукупності, перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року), п. 2.1.1, мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя. Всі інші, виявлені при експертизі трупа, тілесні ушкодження в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та згідно вищезазначених правил мають ознаки легких, як такі, що не супроводжувались розладом здоров`я. Враховуючи їх характер та локалізацію, можна вважати, що вони утворились від багаторазової дії тупих твердих предметів, в різні строки, протягом доби, до настання смерті. Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених при експертизі трупу тілесних ушкоджень, можна вважати, що для їх утворення потерпілому було завдано не менш 7 травматичних впливів, детальну послідовність яких, в даному випадку, встановити не можливо. Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених при експертизі трупу тілесних ушкоджень, можна вважати, що всі вони не могли утворитися від дії власної руки потерпілого. Будь-яких тілесних ушкоджень, які б були властиві саме боротьбі або самозахисту та не могли утворитись за інших обставин, при експертизі трупа не виявлено. Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених при експертизі трупу тілесних ушкоджень та дані судового-гістологічного дослідження, можна вважати, що після їх утворення потерпілий був здатен здійснювати самостійні дії до моменту втрати свідомості. Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених при експертизі трупу тілесних ушкоджень, встановити позу потерпілого під час утворення всіх встановлених ушкоджень неможливо (а.к.п. 93-96);

-висновком експерта № 3361е від 19 жовтня 2023 року, відповідно до якого на основі судово-медичної експертизи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи відомі обставини справи та у відповідності з поставленими перед експертизою питаннями, на момент огляду будь-яких тілесних ушкоджень на голові, обличчі, тулубі та кінцівках не виявлено (а.к.п. 100-101);

-висновком експерта № 2025-2678-БД від 17 жовтня 2023 року, відповідно до якого при дослідженні зразка крові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.к.п. 107-108);

-висновком експерта № 2047-2701-БД від 15 листопада 2023 року, відповідно до якого на фрагменті марлі зі змивом з підлоги об`єкт № 1, в слідах на наволочці об`єкти №№ 3-6, в слідах на фрагменті тканини з простирадла об`єкти №№ 7, 8, 9, встановлена наявність крові при дослідженні якої виявлений гемоглобін людини. На фрагменті марлі зі змивом з батареї опалення об`єкт № 2, наявність крові не встановлено. У результаті серологічного дослідження крові в об`єкті № 1 виявлений антиген В, а в об`єктах №№ 3-9 виявлені антиген В і ізогемаглютинін анти-А. Отриманий результат вказує на приналежність крові в слідах на наволочці об`єкти №№ 3-6 і в слідах на фрагменті простирадла об`єкти №№ 7, 8, 9, до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, на фрагменті марлі зі змивом з підлоги об`єкт № 1, не виключена приналежність крові до групи В з ізогемаглютиніном анти-А. На підставі отриманих результатів дослідження крові у змиві з підлоги (об`єкт № 1), та порівняльного дослідження зі зразком крові потерпілого ОСОБА_7 , не виключається походження крові від ОСОБА_7 , оскільки виявлений у змиві крові антиген В є властивим для його крові, виявлене співпадіння групової приналежності крові в слідах на наволочці (об`єкти №№ 3-6) і в слідах на фрагменті простирадла (об`єкти №№ 7,9) з груповою приналежністю крові ОСОБА_7 не виключає можливого походження крові від потерпілого ОСОБА_7 . У результаті проведених досліджень не отримано даних, які б вказували на присутність крові підозрюваного ОСОБА_3 в змиві з підлоги (об`єкт № 1), в слідах на наволочці (об`єкти №№ 3-6), в слідах на фрагменті простирадла (об`єкти №№ 7, 8, 9) (а.к.п. 132-136);

-висновком експерта № 2047/2702-БД від 17 листопада 2023 року, відповідно до якого в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_7 встановлена наявність крові та визначений гемоглобін людини, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не виявлені. Статева належність крові не визначена через відсутність її формених елементів. При визначені групової належності слідів крові виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи вищевказані результати дослідження, можна припустити походження слідів крові в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_7 від особи (осіб), груповій належності крові якої (яких), властивий виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0, яким по даному кримінальному провадженню являється потерпілий ОСОБА_7 , враховуючи його групу крові. Даних про походження слідів крові в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_7 від підозрюваного ОСОБА_3 не отримано, оскільки антиген А, який властивий групі крові підозрюваного ОСОБА_20 , не визначений (а.к.п 138-142);

-висновком експерта № 2940/НЕ/2027 від 10 листопада 2023 року, відповідно до якого, враховуючи, що під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_12 вказує на один травматичний вплив в ділянку спини та лівого боку тулубу потерпілого, можна вважати, що за вказаних ним обставин, могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в товщі м`яких тканин грудної клітини, повних закритих поперечних переломів ліворуч 9,10-го ребер по середньо-пахвовій лінії, розриву селезінки та крововиливу в черевну порожнину. (а.к.п. 152-153);

-протоколом проведення слідчого експеременту від 20 листопада 2023 року, проведеного у проміжок часу з 12 години 42 хвилин по 12 годину 54 хвилину, в присутності ОСОБА_3 , відповідно до якого останній на запитання слідчого відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому (а.к.п. 158-161);

-висновком експерта № 2940/НЕ/2093 від 24 листопада 2023 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, які були виявлені у померлого ОСОБА_7 , не могли утворитися за вказаних підозрюваним під час проведення слідчого експерименту 20.11.2023 року обставин (а.к.п. 165-166):

-висновком експерта № 2940/НЕ/2103 від 27 листопада 2023 року, відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, наявність слабко та помірно вираженої лейкоцитарної реакції в ділянках ушкоджень, виявленої при судово-гістологічному дослідженні, можна вважати, що не виключено збереження життя потерпілого після утворення виявлених ушкоджень за умови своєчасного надання кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги (а.к.п. 172-173).

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується у повному обсязі, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Під час дослідження вищезазначених доказів не було виявлено відомостей, які б давали підстави вважати, що свідки та потерпіла, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_3 отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку, є належні та допустимі.

Вирішуючи питання винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України суд зазначає наступне.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення ґрунтуються на тому, що останній 08 жовтня 2023 року близько 16 години 20 хвилин не спричиняв потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого настала смерть потерпілого, а лише злегка хлопнув того долонею по спині. Крім того, обвинувачений зазначив, що мати потерпілого говорила, що потерпілий того дня вдома падав, можливо там він і отримав вказані ушкодження.

Крім того, сторона захисту зазначила, що у даному кримінальному провадженні мало місце не умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 , які в свою чергу спричинили смерть потерпілого, а вбивство, вчинене через необережність, у зв`язку із чим дії ОСОБА_3 підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту суд зазначає наступне.

Зокрема, твердження захисту спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який прямо вказав на обвинуваченого, як на особу, яка спричинила тілесне ушкодження потерпілому, ступінь тяжкості якого визначено висновками експертів. При цьому, з показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що коли він розмовляв із потерпілим, то до них підійшов обвинувачений та ззаду із розмаху наніс удар правою рукою у лівий бік ззаду потерпілому. Ці дії обвинуваченого були несподіваними для потерпілого, удар був сильним, оскільки потерпілий присів. Потерпілий запитував у обвинуваченого: «За що?», не розуміючи причини удару.

При цьому, показання свідка ОСОБА_12 в частині механізму нанесення удару обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 були перевірені шляхом проведення слідчого експерименту зі свідком та повністю узгоджуються із висновком експерта № 2940/НЕ/2027 від 10 листопада 2023 року, відповідно до якого враховуючи, що під час слідчого експеременту свідок вказує на один травматичний вплив в ділянку спини та лівого боку тулубу потерпілого, можна вважати, що за вказаних ним обставин, могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в товщі м`яких тканин грудної клітини, повних закритих поперечних переломів ліворуч 9, 10-го ребер по середньо-пахвовій лінії, розриву селезінки та крововиливу в черевну порожнину.

Також, необхідно взяти до уваги й поведінку потерпілого ОСОБА_7 після нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 удару.

Так, згідно показів, наданих, свідком ОСОБА_14 , вона перебувала на перезмінці на своєму робочому місці, а саме магазині. До приміщення зайшов обвинувачений та потерпілий, який тримався за бік, що в свою чергу підтверджує покази свідка ОСОБА_12 в частині того, що отриманий удар потерпілим був для нього дуже болісним, що спростовує версію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо відсутності удару такої сили (здійснення поштовху), яка б могла спричинити потерпілому шкоду здоров`ю на підставі якої настали тяжкі наслідки у вигляді його смерті.

В свою чергу, під час досудового розслідування органом досудового розслідування 20 листопада 2023 року було проведено слідчий експеримент, за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до якого останній на запитання слідчого відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому (а.к.п. 158-161), показавши, що наблизившись до потерпілого ззаду з боку спини з лівого боку, відкритою долонею правої руки здійснив поштовх потерпілому в область спини ліворуч, при цьому ОСОБА_3 привітався з потерпілим…Також вказав, що це був не то що поштовх, це було як дружнє привітання. На питання захисника чи скаржився потерпілий на стан здоров`я, на те, що його боляче вдарили, що у нього болить бік, тощо, ОСОБА_3 вказав, що потерпілий ні на що не скаржився.

Аналогічної позиції обвинувачений також дотримувався й у судовому засіданні.

Між тим, згідно висновку експерта № 2940/НЕ/2093 від 24 листопада 2023 року, тілесні ушкодження, які були виявлені у померлого ОСОБА_7 , не могли утворитися за вказаних підозрюваним під час проведення слідчого експерименту 20 листопада 2023 року обставин.

Судом також не приймається до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо відсутності у останнього будь-яких причин завдавати шкоди потерпілому, оскільки останній на нього працював та допомагав йому, а також відсутність будь-яких конфліктних ситуацій між ним та потерпілим, оскільки вказане спростовується показами наданими свідками під час судового розгляду.

Так, свідок ОСОБА_12 суду надав покази про те, що коли обвинувачений ОСОБА_3 зненацька наніс удар потерпілому, останній до нього розвернувся та запитав: «За що?», на що обвинувачений одразу у потерпілого почав запитувати про ліхтарик та певні інструменти. Свідок ОСОБА_14 в свою чергу суду під час надання показань повідомила, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_7 , до того як зайшли до приміщення магазину, стояли на вулиці та розмовляли між собою на підвищених тонах. Щодо ліхтарика пояснила, що вона чула, як потерпілий ОСОБА_7 повідомляв обвинуваченого про те, що він його загубив.

Таким чином, судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому було нанесено тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті останнього.

Що стосується доводів обвинуваченого, щодо можливості отримання потерпілим тілесних пошкоджень вдома під час падіння того ж дня, суд зазначає наступне.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 08 жовтня 2023 року, вона прийшла з роботи після 14 чи 15 години додому за адресою АДРЕСА_1 . Потерпілий прийшов додому близько 18 години, оскільки напевно в когось підробляв, приготував їсти, хотів поголитися. Коли її син прийшов тоді додому, вона почула, як він впав. Коли вона почула, що син не підіймається, а просто лежить і крехтить, вона пішла до нього, а він їй сказав що у нього болить живіт. Коли син сів на відро, то почав говорити, що в нього темніє в очах, після чого вона його відвела до ліжка, він, лягаючи в ліжко, трішки вдарився головою об ліжко. Поклавши сина до ліжка, той їй почав знову говорити про те, що в нього болить живіт. Вона в сина запитувала, що трапилося, а він їй відповів, що його вдарив обвинувачений. Вона в сина запитала, може йому нирки відбили та повідомила сина про те, що вона викличе швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, то їй повідомили, що вони будуть сина забирати. Вона говорила, що син не може самостійно йти, однак потім вона взяла сина під руку та повела до «швидкої». Однак, дійшовши до порогу, син впав, підійшли санітари, а в сина вже йшла піна із роту, вони його назад занесли до будинку.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що після події біля магазину він із потерпілим скупились в магазині, вони сумісно пили, стояли на вулиці разом: він, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Вони стояли на дворі за столиком та вживали алкоголь. Напевно о 17 годині чи 17:30 годині йому зателефонували, а потерпілий тим часом пішов.

Тобто, судом встановлено, що після сумісного вживання алкоголю потерпілого разом з обвинуваченим (17.00-17.30 год), потерпілий направився додому, куди прийшов близько 18-00 год.

Згідно висновку експерта № 2940/НЕ/1883 від 02 листопада 2023 року тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в товщу м`яких тканин грудної клітини ліворуч, переломів ребер ліворуч, розриву селезінки та крововиливу в черевну порожнину утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за 3-10 годин до настання смерті.

Смерть потерпілого настала близько 22 години 00 хвилин 08 жовтня 2023 року.

Таким чином, встановлений час нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень та час настання смерті потерпілого узгоджуються з висновком експерта.

Механізм же отримання легких тілесних ушкоджень потерпілим дома під час падіння узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_5 , а також висновком судово-медичного експерта № 2940/НЕ/1883 від 02 листопада 2023 року всі інші, виявлені при експертизі трупа, тілесні ушкодження в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та згідно вищезазначених правил мають ознаки легких, як такі, що не супроводжувались розладом здоров`я. Враховуючи їх характер та локалізацію, можна вважати, що вони утворились від багаторазової дії тупих твердих предметів, в різні строки, протягом доби, до настання смерті.

Зазначене свідчить про неспроможність версії обвинуваченого про можливе отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілим внаслідок падіння дома.

Крім того, будь-яких тілесних ушкоджень, які б були властиві саме боротьбі або самозахисту у потерпілого, при експертизі трупа не виявлено, що виключає можливий нападу на останнього або участь його у бійці під час руху додому після сумісного розпиття алкогольних напоїв з обвинуваченим.

Слід звернути увагу й на показання потерпілої ОСОБА_5 , яка суду показала, що, поклавши сина до ліжка, той їй почав знову говорити про те, що в нього болить живіт. Вона в сина запитала, що трапилося, а він їй відповів, що його вдарив обвинувачений.

При цьому, твердження обвинуваченого про невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, суд оцінює як прагнення уникнути відповідальності за вчинене.

Ознаками суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і в прямій, і в непрямій формі. Зокрема, непрямий умисел наявний тоді, якщо винна особа передбачала і свідомо припускала настанні відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на певні обставини, які могли б його відвернути (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Верховний Суд у справі № 5-25кс15 від 28 травня 2015 року зазначив, що якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно.

Об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України утворюють: діяння (дія або бездіяльність); наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження; причинний зв`язок між зазначеними діями і наслідками.

Відповідно до ст. 121 КК України тяжким тілесним ушкодженням є тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Розглядаючи посилання сторони захисту на необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з наявністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, суд зазначає наступне.

Так, розмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), і вбивства через необережність (ч.1 ст. 119 КК України) здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Встановлюючи суб`єктивні ознаки складу злочину - умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст.121 КК України), необхідно виходити з того, що ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і в у прямій, і непрямій формі. Зокрема, непрямий умисел наявний тоді, якщо винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на певні обставини, які могли б його відвернути. Також непрямий умисел має місце в тому випадку, якщо у обвинуваченого не було чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків. Питання про умисел винного або відсутність такого умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку засудженого та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Крім цього, виходячи із положень правової позиції Верховного Суду України у справі № 5-25кс15 від 28 травня 2015 року прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.

Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

У випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розрахувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання тяжких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати, відповідно, за ст.119 КК України.

У випадку, що розглядається, із зібраних та досліджених під час судового розгляду доказів вбачається, що у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин до потерпілого ОСОБА_7 , раптово виник злочинний умисел саме на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та, діючи з прямим умислом, про що свідчить механізм нанесення тілесних ушкоджень, сила, з якою нанесено удар рукою, стиснутою в кулак, положення потерпілого по відношенню до обвинуваченого, розслаблений стан потерпілого та нанесення удару несподівано для потерпілого, облась нанесення удару, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, обвинувачений наніс не менше одного удару рукою, стисненою в кулак, в область лівої бічної частини грудної клітини потерпілого ОСОБА_7 .

Факт нанесення удару рукою, стиснутою в кулак, потерпілому ОСОБА_7 з великою силою, як вже зазначалося, не зважаючи на заперечення обвинуваченого, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в судовому засіданні.

У цьому контексті необхідно виходити з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28 травня 2015 року у справі № 5-25кс15. Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удари, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, що також узгоджується із правовою позицією, яка була викладена колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 08 січня 2025 року по справі № 51-4588км24.

Таке поєднання умислу та форми вини підтверджує правильність висновку щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_3 саме за ч. 2 ст. 121 КК України, та відповідно за цією ж ознакою виключає кваліфікацію дій останнього за ст. 119 КК України, оскільки він умисно завдав кулаком не менше одного удару потерпілому у життєво важливу ділянку тіла, а саме в область лівої бічної частини грудної клітини. У зв`язку із чим посилання сторони захисту про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України, є неспроможними.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілого, вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого кримінального правопорушення, не працевлаштованого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, одруженого, перебуваючого на обліку в Комунальному підприємстві «Багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» з 22 серпня 2018 року по 05 вересня 2018 року (F 10.30), з 14 січня 2020 року по 11 лютого 2020 року (F 10.30), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає добровільне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілій.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Призначення покарання повинно відповідати позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах Бакланов проти Росії від 09 червня 2015 року та Фрізен проти Росії від 24 березня 2015 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним. У рішенні по справі Ізмайлов проти Росії від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 , використавши малозначний привід, об`єктивно ініціював початок вказаного конфлікту із потерпілим з підстав дрібного приводу, у дійсності не пов`язаного із справжнім захистом порушених охоронюваних законом прав та інтересів, спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, від якого настала смерть останнього.

В свою чергу, і хоча обвинувачений провину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав, між тим розкаявся у вчиненому, вважаючи, що вчинив вбивство з необережності, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.

Підсумовуючи зазначені вище обставини й вказані вище фактори у їх сукупності, застосування положень ст. 75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання не є правильним, доцільним та ефективним в аспекті превенції вчинення як обвинуваченим ОСОБА_3 , так і іншими особами кримінальних правопорушень, звільнення останнього від реального відбування покарання, за встановлених обставин, не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання, не стане запорукою перевиховання обвинуваченого та у цілому негативно вплине на сприйняття суспільством необхідності дотримуватися норм закону.

Зважаючи на встановлені обставини в сукупності з їх характером, враховуючи, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим є кримінальним правопорушенням проти вищих соціальних цінностей, а саме проти життя та здоров`я особи, та яке призвело до тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого, суд вважає неможливим досягнення мети попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства. З врахуванням викладеного, суд вважає, що справедливим для ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, яке він має відбувати реально.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року було змінено на цілодобовий домашній арешт.

За таких обстави, строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в строк відбування покарання з дотриманням правил ст. 72 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 124, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в рамках даного кримінального провадження з 17 жовтня 2023 року по 24 жовтня 2023 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

- фрагмент простирадла зі слідами речовини бурого кольору з ліжка, яку упаковано у паперовий конверт, наволочку з подушки зі слідами речовини бурого кольору, яку упаковано у паперовий конверт, змив з батареї опалення на марлевий тампон, змив речовини бурого кольору з підлоги кухні на марлевий тампон, зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки трупа ОСОБА_7 , осади та витяжки на ниточках марлі, змиви з правої та лівої рук трупа ОСОБА_7 , одну темну дактилоплівку з мікрочастинками з одягу померлого ОСОБА_7 , посмертну дактилокарту ОСОБА_7 , зразок крові підозрюваного ОСОБА_3 , які передано на відповідальне зберігання до Відділу поліції № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція № 4080 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1