Справа № 569/1501/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №0002284 від 02.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Івачків, Рівненського району, Рівненської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з повною загально-середньою освітою, одруженої, працюючої в МПЗОВ «Квант», раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Історія провадження

23.01.2025 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження №0002284 від 02.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвалою суду від 24.01.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

07.02.2025 закінчене підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні.

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

ОСОБА_4 будучи матеріально відповідальною особою за збереження ввірених їй матеріальних цінностей та грошових коштів, у період із 02 липня 2024 по 02 серпня 2024 року протягом робочого часу (точного часу досудовим розслідування не встановлено), знаходячись за адресою: вул. Фабрична, 2 м. Рівне, у період запровадженого в Україні воєнного стану, маючи умисел на привласнення грошових коштів, що були її ввірені дирекцією АТ «Укрпошта», та які виділені із державного бюджету для забезпечення нормального функціонування пересувного відділення поштового зв`язку № 106 Рівненського регіону, шляхом використання повноважень касира, здійснила привласнення готівкових коштів в загальному розмірі 41 564, 10 гривень (сорок одна тисяча п`ятсот шістдесят чотири гривні 10 копійок) із каси та приміщення пересувного відділення поштового зв`язку № 106 Рівненського регіону АТ «Укрпошта», які в подальшому використала на власний розсуд.

В результаті вищевказаних протиправних дій потерпілій юридичній особі АТ «Укрпошта» (код ЄРДПО 21560045 юридична адреса місто Київ, вул. Хрещатик, буд. 22) завдано майнову шкоду в розмірі 41 564, 10 гривні.

Таким чином, ОСОБА_4 визнається судом винною у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

3. Позиції учасників судового провадження

Обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю, підтвердила фактичні обставини вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, що викладені в обвинувальному акті, просила суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Їй роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.

Під час її допиту в судовому засіданні пояснила, що дійсно шляхом використання повноважень касира, здійснила привласнення готівкових коштів в загальному розмірі 41 564, 10 гривень із каси та приміщення пересувного відділення поштового зв`язку № 106 Рівненського регіону АТ «Укрпошта», які в подальшому використала на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаялась, просила суворо не карати.

Прокурор підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, просив суд, з урахуванням думки обвинуваченої, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченої, представника потерпілого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченої. Прокурор не оспорив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні надала показання, які відповідають встановленим фактичним обставинам, не заперечувала проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Підтвердила часткове відшкодування обвинуваченою майнової шкоди, міру покарання просила призначити на розсуд суду, поданий цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

4. Мотиви суду

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою за ч. 4 ст. 191 КК України, повідомлення нею фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченої, представника потерпілого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченої.

При цьому, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою, не є складним, є одноепізодним, обвинувачена розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявила у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченої з цього питання.

Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Також суд враховує особу винної, а саме те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити в межах санкції ч. 4 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі.

Ураховуючи дані про особу ОСОБА_4 , яка має постійні місце реєстрації та проживання, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, усвідомила протиправність своєї злочинної поведінки, про що свідчить часткове відшкодування шкоди потерпілому, а також те, що ОСОБА_4 вказала, що зробила для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати вимоги статей 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобіганню скоєнню нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи цивільний позов АТ «Укрпошта» до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди завданої злочином, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час судового розгляду встановлено, що з вини обвинуваченої АТ «Укрпошта» заподіяно майнову шкоду, розмір якої підтверджується матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин, цивільний позов АТ «Укрпошта» підлягає задоволенню в повному обсязі.

По справі процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України рахувати з дня проголошення вироку.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності, рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Позов АТ «Укрпошта» до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовільнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь АТ «Укрпошта» 29 728 (двадцять дев`ять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 71 (сімдесят одну) копійку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1