Справа № 761/7379/24
Провадження № 1-кп/761/2100/2025
У Х В А Л А

10 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в рамках підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000797 від 07.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Шевченківським районним судом м. Києва проводиться підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000797 від 07.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході підготовчого провадження прокурором заявлено клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке задоволено ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року.

10 березня 2025 року обвинувачений самостійно прибув до суду.

Прокурор просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував з приводу задоволення даного клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, пояснивши при цьому, що він з 17 травня 2024 року проходить військову службу у лавах ЗС України, а тому не міг прибувати в судові засідання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року надано дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10 березня 2025 року обвинувачений ОСОБА_4 самостійно прибув до суду.

З приводу вирішення питання щодо наявності підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З цього приводу Європейський суд з прав людини у пункті 143 рішення "Stanev v. Bulgaria" зазначив, що затримання особи є настільки серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи і коли вони були визнані недостатніми для захисту індивідуального або суспільного інтересу, який міг би вимагати затримання особи.

Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 42 рішення "Котій проти України" наголошує, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо: застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування запобіжного як такого, суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , який є раніше не судимою особою, на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із таємним викраденням чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану, що свідчить про певний ступінь суспільної небезпеки таких дій, а також про можливість обвинуваченого, будучи певним чином не ізольованими від суспільства в межах певного запобіжного заходу, переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема аналогічне.

Крім того, враховуючи обізнаність обвинуваченого про свідків у кримінальному провадженні, які, враховуючи стадію судового розгляду, мають надати свої показання в суді, суд дійшов висновку, що обвинувачений може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить про наявність відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК, однак посилання прокурора на неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 за допомогою іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема особистого зобов`язання, носить сумнівний характер, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не має кримінального досвіду, проходить військову службу у лавах ЗС України, а тому суд вважає можливим в даному конкретному випадку застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, суд вважає за доцільне покласти на нього обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Керуючись ст. 177, 181, 193, 194, 196, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 додатковий обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Обвинуваченому ОСОБА_4 письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки, а також роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід, і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати.

В іншій частині клопотання прокурора (щодо запобіжного заходу) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5