Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/778/25
Провадження №: 1-кп/332/361/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження 0000021 від 22.01.2025, яке надійшло до суду із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого в силу ст. 89 КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Приблизно 24 грудня 2024 року (точний час досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у лісосмузі неподалік вулиці Гоголя у селі Приморське Василівського району Запорізької області, збираючи сухостій дерев для опалення будинку, маючи умисел на незаконне придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, шляхом привласнення знайденого знайшов полімерний пакет, у якому знаходилося два корпуси зеленого кольору зовні схожі на гранати іноземного виробництва із однаковим маркуванням на кожному «GМО-1 15-96-451Т» та два підривачі із однаковим маркувальним позначенням кожного важеля - «FGМ-1» на зовнішній стороні та однаковим маркувальним позначенням «15- 96-451» на внутрішній стороні важеля, які помістив до полімерного мішку, який мав із собою.

У подальшому ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом направленим на носіння та зберігання бойових припасів, у мішку переніс придбані ним без передбаченого законом дозволу вищевказані бойові припаси до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де став зберігати їх до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції за наступних обставин:

27 січня 2025 року, у період часу із 09 години 29 хвилин по 11 годину 34 хвилини, під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено два корпуси зеленого кольору зовні схожі на гранати іноземного виробництва із однаковим маркуванням на кожному «GМО-1 15-96-451Т» промислового виготовлення без слідів механічного пошкодження та два підривачі із однаковим маркувальним позначенням кожного важеля - «FGМ-1» на зовнішній стороні та однаковим маркувальним позначенням «15-96-451» на внутрішній стороні важеля, промислового виготовлення без слідів механічного пошкодження, які згідно висновку експерта від 28.01.2025 №СЕ-19/108-25/2122-ВТХ в конструктивному поєднанні являються вибуховими пристроями військового призначення, а саме бойовими ручними гранатами ОМО-1/М92.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування 12.02.2025 року між прокурором Василівської окружної прокуратури Запорізької області та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку захисника, який проти затвердження угоди не заперечує, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

ОбвинуваченийОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.263 КК України, в обсязі підозри, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_6 не заперечувала проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в присутності захисника, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, за ст. 263 ч.1 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, оскільки інкримінованим ОСОБА_4 злочином шкоду завдано лише суспільним інтересам.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, не одружений, дітей не має, задовільно характеризується, на обліках у лікаря нарколога та психіатора не перебуває, 24.02.2015 звертався на амбулаторний прийом до лікаря психіатра з діагнозом «астенічний синдром», за медичною допомогою до лікаря-нарколога не звертався.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на проведення у даному кримінальному провадженні експертизи 28.01.2025 №СЕ-19/108-25/2122-ВТХ склали 6367,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів слід покласти на ОСОБА_4 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 12.02.2025 року у кримінальному провадженні №0000099 про визнання винуватості, укладену між прокурором Василівської окружної прокуратури Запорізької області та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, та призначити узгоджене покарання за ст. 263 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання , якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов*язки періодично з*являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Речовий доказ сейф пакет №1996852 в якому знаходяться корпуси бойової ручної гранати «GМО-1 15-96-451Т» промислового виготовлення та сейф пакет №1996842 в якому знаходяться два бойові підривачі- «FGМ-1» із однаковим маркувальним позначенням кожного важеля «15-96-451»що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, знищіти.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи №СЕ-19/108-25/2122-ВТХ від 28.01.2025 в сумі 6367,20 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1