Справа № 288/298/25
Провадження № 1-кс/288/58/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

24 лютого 2025 року . смт. Попільня

Слідчий суддя Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , практичного психолога - ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000005, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Попільнянського району Житомирської області, учня 11 класу заочної форми навчання Попільнянського ліцею № 2 Попільнянської селищної ради Житомирської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000005, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.02.2025, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_9 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5 розпивали спиртні напої у будинку по АДРЕСА_1 . У ході розпиття спиртних напоїм між ними виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті. Намагаючись уникнути подальшої ескалації конфлікту ОСОБА_9 почав виходити із будинку. У цей час ОСОБА_5 штовхнув його у спину, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на землю, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 з мотивів помсти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний день, близько 14 год 30 хв, неповнолітній ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, забіг до будинку за вказаною адресою, схопив дерев`яну палицю у формі бейсбольної бити, яка стояла в одній із кімнат будинку, після чого, маючи умисел на вчинення вбивства ОСОБА_9 , завдав одного удару в область голови ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на землю. Після цього, ОСОБА_5 завдав зазначеним предметом не менше двох ударів в область голови ОСОБА_9 та двох ударів в область тулуба останнього. На крики ОСОБА_10 неповнолітній ОСОБА_5 ніяк не реагував, після чого ОСОБА_10 , намагаючись врятувати ОСОБА_9 , лягла на нього та закрила своїм тілом. Однак, після цього ОСОБА_5 продовжив завдавати удари вказаним предметом. Розуміючи, що ОСОБА_5 не зупиниться, ОСОБА_10 у якийсь момент зуміла вихопити із його рук дерев`яний предмет та відкинути його у сторону, а також відштовхнути ОСОБА_5 , внаслідок чого останній з незалежних від його волі обставин, а саме через втручання ОСОБА_10 , не зміг довести до кінця свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, в результаті чого смерть ОСОБА_9 не настала та останнього було госпіталізовано до КНП «Попільнянська лікарня» та встановлено діагноз: «ВЧМТ, забій головного мозку, відкритий вдавлений перелом кісток склепіння черепа справа».

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім того, 22.02.2025, близько 14 год. 30 хв., на території подвір`я домогосподарства по АДРЕСА_1 об?єднаної територіальної оборони Житомирського району Житомирської області неповнолітній ОСОБА_5 завдавав удари дерев`яним предметом у вигляді бейсбольної бити ОСОБА_9 із ціллю протиправного заподіяння смерті останнього. У зазначений час ОСОБА_10 , намагаючись врятувати ОСОБА_9 , лягла на нього, прикривши своїм тілом. Неповнолітній ОСОБА_5 , розуміючи, що подальше нанесення ударів дерев`яним предметом, призведе до спричинення тілесних ушкоджень як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 , однак своїх злочинних дій не припинив та завдав одного удару в область правої ноги ОСОБА_10 , таким чином реалізуючи злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень останній. Внаслідок цього ОСОБА_10 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівого гомілкового суглобу, яке відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У ході досудового розслідування 23 лютого 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Попільнянського району Житомирської області, учня 11 класу заочної форми навчання Попільнянського ліцею № 2 Попільнянської селищної ради Житомирської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами:

-протоколом огляду місця події від 22.02.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого зафіксовано сліди вчинення злочину та вилучено речові докази;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 в ході якого остання розповіла та показала на місцевості всі відомі їй обставини вчинення злочину;

-протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 22.02.2025;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , в ході якого останній розповів про обставини вчинення злочину.

Старший слідчий зазначає, що існують достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Неповнолітній ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вчинені ним злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років та нетяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді виправних робіт на строк до 2 років або обмеженням волі на строк до 3 років, або позбавленням волі на строк до 3 років та неповнолітній підозрюваний усвідомлює міру покарання, яка йому загрожує, а також має слабкі соціальні зв`язки, характеризується негативно.

Неповнолітній ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_10 , так як остання являється його матір`ю та проживає з ОСОБА_5 , за однією адресою, ОСОБА_5 може продовжити вчиняти указані кримінальні правопорушення вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП щодо своєї матері ОСОБА_10 .

Звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, репутацію підозрюваного, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вищевказаних ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Прокурор та старший слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечувала, просила застосування більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання законного представника неповнолітнього, надала рішення суду по справі № 619/2508/2012, про встановлення факту належності ОСОБА_11 чоловіку законного представника житлового будинку. Зазначила, що він співпрацює зі слідством, повністю визнає вину, розкаюється. Просить врахувати, що особа неповнолітня, обставини в яких він проживав.

Законний представник підозрюваного просила застосувати цілодобовий домашній арешт за місцем її проживання, зазначила, що вона буде допомагати та контролювати брата, вона має на нього вплив, хоче зайнятись його лікуванням.

Практичний психолог в судовому засіданні, зазначила, що питання були поставлені неповнолітнього коректні, хлопчику потрібно надати шанс, також він навчається.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно із частиною 1 статті 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до частини 2 статті 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною першою статті 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: - вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; - тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; - вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; - міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; - наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; - репутацію підозрюваного, обвинуваченого; - майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; - наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; - дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; - наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; - розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За умовами частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Пункт 3 частини 2 статті 183 КПК України визначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до вимог статті 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Взяття під варту неповнолітнього це винятковий запобіжний захід, який застосовується лише за певних умов та з урахуванням віку, психофізіологічних особливостей і рівня розвитку особи.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання, стороною кримінального провадження не надано доказів обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначених в клопотанні (пункт 3 частини першої статті 194 КПК України), слідчий суддя застосовує більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні та покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Враховуючи характер кримінальних правопорушень та обставини справи, встановлено, що існують менш обмежувальні заходи, які можуть ефективно забезпечити контроль за поведінкою рідозрюваного.

У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ливада проти України" від 26 червня 2014 року Суд вказує, що аргументи "за" і "проти" звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ (рішення у справі "Доронін проти України", "Осипенко проти України", "Харченко проти України").

Відповідно частини першої, другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до частини 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, враховуючи існування ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також сукупності обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, даних про особу підозрюваного, який на час вчинення кримінальних правопорушень не досяг повноліття, раніше не судимий, співпрацює зі слідством, повністю визнає вину, розкаюється, клопотання законного представника, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно неповнолітнього підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання законного представника, тобто, за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Цілодобовий домашній арешт є пропорційним заходом, оскільки дозволяє контролювати особу, зменшуючи при цьому негативний вплив на її особистість. Застосування домашнього арешту сприяє збереженню можливості продовжувати навчання та отримувати необхідну психологічну допомогу. Це відповідає вимогам гуманного ставлення та принципу реабілітації неповнолітніх осіб, що беруть участь у кримінальному процесі.

За результатами аналізу доказів та поведінки підозрюваного не встановлено високого ризику вчинення подальших правопорушень або спроби втечі, тому застосування домашнього арешту є адекватною мірою для забезпечення належного контролю за дотриманням умов запобіжного заходу.

Враховуючи зазначені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення ефективного проведення слідства та гарантування прав неповнолітнього підозрюваного, тому взяття під варту є надмірною мірою.

Керуючись статтями 132, 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під варто - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Попільнянського району Житомирської області, учня 11 класу заочної форми навчання Попільнянського ліцею № 2 Попільнянської селищної ради Житомирської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

Датою закінчення дії ухвали є 23 квітня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити старшому слідчому СВ Відділення поліції № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області капітану поліції ОСОБА_4 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1