ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/468/25

Провадження № 11-сс/820/220/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000118, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Летичів Хмельницької області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої в силу ст. 89 КК України, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що слідчим слідчого відділення відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 від 24 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, близько 00 год. 50 хв. 24 березня 2025 року на території господарства по АДРЕСА_2 між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , після спільного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптових особистих неприязних відносин, виник конфлікт в ході якого ОСОБА_7 , діючи умисно та усвідомлено, дістала із правої кишені своєї куртки розкладний ніж та правою рукою нанесла лезом ножа один проникаючий у тіло удар в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження, які за своїм характером є тяжкими і небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

24 березня 2025 року в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

24 березня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

За вказаним кримінальним провадженням слідчий слідчого відділення відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, посилаючись на те, що існують ризики передбачені п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

25 березня 2025 року захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 подав клопотання про обрання запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03 год. 55 хв. 22 травня 2025 року із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн. із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час у період з 22.00 год. по 06.00 год.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року скасувати, ухвалити нову, якою обрати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період з 22.00 год. до 06.00 год. за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_7 вину визнала, дала правдиві зізнавальні показання стосовно обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , щиро розкаялася, офіційно не працює, але має тимчасові заробітки, по місцю проживання характеризується посередньо, не судима в силу ст. 89 КК України.

Посилається на те, що ОСОБА_7 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , будинок належить їй на праві власності.

Зазначає, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурором не доведено наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, чи перешкоджати іншим чином розслідуванню кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілого чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вважає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Апелянт зазначає, що розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн., визначений судом без врахування майнового стану підозрюваної і є завідомо непомірним для неї.

Позиції учасників судового провадження

Підозрювана ОСОБА_7 була належним чином повідомлена про місце, день та час розгляду апеляційної скарги через начальника ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», з клопотанням про участь в апеляційному розгляді не зверталась, в апеляційній скарзі захисника не порушується питання про погіршення її становища, її участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, у зв`язку з чим колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, прийняла рішення про проведення апеляційного розгляду у відсутність підозрюваної, відповідно до вимог ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, 422 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023, у справі №211/111/22, провадження №51-3720км23.

Захисник підтримав апеляційну скаргу, із зазначених в ній підстав, просив застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту, враховуючи дані про особу підозрюваної. Також посилався на неправильну кваліфікацію дій підозрюваної, оскільки ОСОБА_7 показала, що виривала ніж у потерпілого та під час цього могла заподіяти йому тілесні ушкодження.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні. Крім того, звертає увагу, що підозрювана позбавлена батьківських прав, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, перебуває на обліку у лікаря-психіатра.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з судовим матеріалом та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосування щодо ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вище перелічені дії.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що вона могла вчинити інкриміноване правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження та доведено прокурором, проаналізовано слідчим суддею, що також не оскаржується стороною захисту в апеляційній скарзі.

Стосовно існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то приймаючи рішення за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , слідчий суддя з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а саме у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, обставин, передбачених ст.178 КК України, даних про особу підозрюваної, яка офіційно не працює, не має офіційних доходів, не має стійких соціальних зв`язків, адже проживає одна, й позбавлена батьківських прав стосовно малолітньої дитини, вчинила злочин під час дії воєнного стану, що свідчить про її стійку антигромадську спрямованість та вказує на необхідність її ізоляції від суспільства, дійшов висновку, що існують ризики, що підозрювана ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину та зважаючи на покарання, яке їй загрожує у випадку визнання її винуватою, співставляючи можливі негативні для неї наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, а тому цей ризик є достатньо високим, також може вчинити фізичний та психологічний тиск на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, спонукаючи їх до зміни показань або відмови від дачі показів, оскільки кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії, досудове розслідування триває, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, так і ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою.

Відповідно до практики ЄСПЛ, у рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З урахуванням наведених обставин, вимог статті 178 КПК України, колегія суддів вважає, що через суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання винною, є обґрунтовані підстави вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, передбачені ст.177 КПК України, підозрювана має реальну можливість здійснити ці дії у даному кримінальному провадженні в майбутньому, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою схиляння до дачі ними показань на свою користь або відмови від дачі показань, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому неможливо застосувати менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігання наявним ризикам.

Посилання сторони захисту на те, що слідчим суддею не було взято до уваги, що підозрювана ОСОБА_7 вину визнала, дала правдиві зізнавальні показання стосовно обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , щиро розкаялася, офіційно не працює, але має тимчасові під заробітки, по місцю проживання характеризується посередньо, не судима в силу ст. 89 КК України, до уваги не беруться, оскільки вищенаведені обставини, на які посилається захисник, а саме дані про особу підозрюваної, не спростовують та не зменшують наявних ризиків та не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що по справі не було надано переконливих доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються змістом клопотання слідчого та доданими матеріалами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в такому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

З огляду на наведене, у колегії суддів є достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які визнані слідчим суддею доведеними.

За таких обставин, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого умисного тяжкого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які знайшли підтвердження як під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість застосування слідчим суддею до ОСОБА_7 найбільш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладене в свою чергу, унеможливлює задоволення апеляційних вимог захисника підозрюваної про обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого злочину, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваної, даних про її особу, наявних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам, не встановлені стримуючі чинники, які б дійсно могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваною дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою покращення свого становища, у скоєнні якого вона підозрюється, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням з-під варти.

Крім того, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя визначив заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України, врахувавши при цьому, що підозрювана не працює, підозрюється у злочині проти життя та здоров`я особи, а тому саме такий розмір застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку та не буде завідомо непомірним для неї.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваної на даній стадії досудового розслідування, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави стосовно ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а висновок про неможливість застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, правильним, обмеження її права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб запобігти втечі та забезпечити належне виконання нею своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги сторони захисту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року про застосування стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 травня 2025 року із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн., залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3