Провадження № 1-кс/487/7046/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУН в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000481 від 21.07.2020 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Кіровка Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2024 т.в.о. слідчого СУ ГУН в Херсонській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернулпся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000481 від 21.07.2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що Указом ВО Президента України, Головою Верхїовної ради України 17.03.2014, видано Указ №303/2014 «Про часткову мобілізацію», та на території України почав діяти особливий період.

Так ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу, та відповідно до Наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №243 від 28.08.2015, був зарахований ло особового складу військової частини та призначений на посаду електрика відділення регламенту та ремонту ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , зобов`язаний суворо дотримуватися вимог Закону України «Про військовий облв`язок», ст. ст.2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Проте, проходячи військову службу та будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим забезпеченням, солдат ОСОБА_4 вирішив самовільно залишити місце проходження служби.

Реалізуючи свій умисел, 07.05.2016, діючи умисно в порушення вищезазначених статутних вимог, в умовах особливого періоду, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби, а саме базовий табір військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався у АДРЕСА_2 , з вказаного часу, без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

21.09.2024 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке з урахуванням неможливості вручення у день складання, вручено у спосіб, передбачений 135 КПК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, з урахуванням викладених у його змісті обставин.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у задоволенні клопотання слідчого просив відмовити.

Вказала, що слідчим та прокурором не надано належних доказів, на існування ризиків, про наявність яких зазначено у клопотанні.

Зазначив, що з 2016 року його підзахисний проживає за місцем своєї реєстрації, що свідчить про відсутність підстав стверджувати, що він переховується від органів досудового розслідування.

Наголосив на тому, що свідки у даному кримінальному провадженні встановлені та допитані, що нівелює твердження прокурора про існування ризику здійснення ОСОБА_4 впливу на них.

Також зазначив, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про ймовірність вчинення його підзасних іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, твердження сторони обвинувачення, щодо можливості вчинення ОСОБА_4 дій направлених на перешкоджанню кримінальному провадженню вважав припущенням.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, Вказав, що, залишивши місце проходження військової служби у 2016 році, постійно проживав за місцем своєї реєстрації, будь-яких повідомлень та викликів до слідчого поштовим зв`язком не отримував. Зазначивши, що на даний час має намір повернутися до проходження військової служби.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що 21.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000481 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

21.09.2024 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини без поважної причини тривалістю понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Письмове повідомлення про підозру, з урахуванням немождивості вручення у день складання ОСОБА_4 , в порядку передбаченому 135 КПК України, було направлено командиру ВЧ НОМЕР_1 , супроводжувальним листом №25781/36/3-24 від 21.09.2024, окрім того опубліковано в газелі «Урядовий кур`єр».

Полстановою слідчого від 01.10.2024 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Постановою слідчого від 03.10.2024 досудове розслідувнння кримінального провадження зупинено.

09.12.2024 було встановлено місце знаходження підозрюваного та йому було вручено письмове повідомлення про підозру.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами:

копіями матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_4 ;

актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової служби солдатом ОСОБА_4 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 27.11.2020;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.11.2020;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.02.202;

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Разом з тим, слідчий суддя, приходить до переконання, що прокурором не доведено існування ризиків, про наявність яких зазначено у клопотанні.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування чи суду, а також переховуватися від органу досудового розслідування, враховуючи неминучість притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинене, шляхом виїзду з місця постійного проживання, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Самостійно, або через інших осіб вжити заходи впливу на свідків у кримінальному провадженні, здійснювати вплив на інших військовослужбовців, схиляти їх до зміни показів, з метою створення собі «алібі», що свідчить про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначив, що дії ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, свідчать про наявність ризику продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, а саме ухилятися від військової служби, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, слідчим на підтвердження існування вказаних ризиків як до клопотання так і в судовому засіданні прокурором, не надано будь-яких належних та допустимих доказів.

Так у судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що після самовільного залишення місця проходження військової служби у травні 2016 року, постійно проживав, за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . На спростування вказаного твердження та відсутність підозрюваного за місцем свого проживання стороною обвинувачення не надано будь-яких належних доказів.

При цьому, слідчий судя звертає увагу на той факт, що за місце проживання ОСОБА_4 слідчим не направлялось повідомлення про підозру та повістки про його виклик.

Встановлені обставини, дають можливість зробити висновок, що ОСОБА_4 не було достеменно відомо про факт його кримінального переслідування, та спростовують твердження слідчого про наявність існування ризику, передбаченгого п.1 ч.5 ст.177 КПК України.

Враховуючи суть та підстави повідомленої ОСОБА_4 підозри, а також обставини кримінального правопорушення за яким здійснюється досудове розслідування (подію та час ймовірного вчинення), слідчим не зазначено, на яких осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, підозрюваний може здійснювати тиск.

Враховуючи, що до клопотання слідчим не долучено доказів вчинення ОСОБА_4 у період з травня 2016 року по теперішній час, будь-яких неправомірних дій, твердження сторонни обвинувачення, щодо можливості скоєння підозрюваним іншого кримінального правопорушенння, є лише припущенням.

Факт можливого продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а саме провжити ухилятися від військової служи, не знайшов свого підтвердження, з врахуванням досягнення ОСОБА_4 шістдесятирічного віку

Згідно з положеннями ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність усіх обставин, передбачених частиною перою цієї статті.

З урахуванням не доведення прокурором наявність обставин визначених п.2 ч.1 ст.194 КПК України, у задоволенні клопотання слідж відмовити.

З врухувваням приписів ч.3 ст.194 КПК України, слідчий судя вважає за необхідне, на строк досудового розслідування, покласти на ОСОБА_4 обов`язок за кожною вимогою з`являтися до слідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України - відмовити.

Покласти на ОСОБА_4 на строк до 25.01.2025, обов`язок за кожною вимогою з`являтися до слідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1