Справа № 496/6391/22
Провадження № 1-в/496/24/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

25 березня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області подання начальника Одеського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого від призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 05.01.2023 року покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тимар, Гайсинського району, Вінницької області, Україна, громадянина України, освіта середня технічна, тимчасово не працюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного судом покарання з випробовуваним строком на 2 роки, -

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло зазначене подання органу пробації.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд подання без участі представника, подання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання, сповіщений належним чином, шляхом надсилання судової повістки за адресою проживання, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату. Прокурор вважав за можливе розглянути подання за відсутності засудженого, оскільки для задоволення подання є підстави і це не погіршує становище особи.

З урахуванням викладеного, на підставі абз 2. ч. 5 ст. 539 КПК України, справу розглянуто за відсутності засудженого.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, суд встановив наступне.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 05 січня 2023р. ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 34000 грн.

07.02.2023 року Біляївського районного суду Одеської області набрав законної сили.

Верховна Рада України 18.07.2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного Закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 року по справі №0306/7567/12 (провадження №13-73кс19) зазначила, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені, чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Дана позиція також узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21, згідно якої, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподаткованих мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП. Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподаткованих мінімумім, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Як вбачається з ч.1 ст.74 КК України звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст.536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання.

Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 КПК України.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. Згідно вироку суду ОСОБА_5 22.04.2022 р. надав неправдиві відомості щодо свого статусу безробітного та отримав допомогу у розмірі 1200 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом станом на 01 січня поточного року, а саме: у 2024 році - 3028 грн., у 2023 році - 2684 грн., у 2022 році - 2481 грн. тощо.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривень, 50 відсотків від його розміру становлять 1240,50 гривень.

Вказане свідчить про збільшення порогу кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 України.

Отже, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вартістю до 1240,50 грн. включно, що скоєно у 2022 році, становить адміністративне правопорушення.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість майна на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, останній вчинив діяння, за яке передбачено відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Таким чином, у зв`язку зі змінами у законодавстві, діяння, за яке засуджено ОСОБА_5 зважаючи на розмір збитків, втратило кримінальну протиправність.

Керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Одеського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_5 про звільнення від призначеного судом покарання задовольнити.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської область від 05 січня 2023 року покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із тим, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28 березня 2025 року о 10:00 годинні.

Суддя: ОСОБА_1