ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/494/25 Справа № 213/3683/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Інгулецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні подання начальника Інгулецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи ухвалене рішення, суд 1-ї інстанції зазначив, що в ході судового розгляду були не доведені підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки вчинення засудженим адміністративних правопорушень в березні 2024 року не є беззаперечним свідченням небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, адже ці правопорушення не мали корисливого мотиву та подальша поведінка засудженого, зокрема сумлінна явка до органу пробації, не вчинення правопорушень, свідчать про його бажання виправитися.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду 1-ї інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання начальника Інгулецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення відбування покарання призначеного ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_7 в період звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, протягом незначного проміжку часу, а саме: 16.02.2024, 19.02.2024, 27.02.2024, 06.03.2024 допустив системне вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що у свою чергу свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Звертає увагу, що за рішенням Дніпровського апеляційного суду від 12.08.2024 року в справі №206/2657/24 встановлено про приналежність адміністративних правопорушень на транспорті, в тому числі передбачених ст. 130 КУпАП до таких, що підлягають врахуванню при вирішенні питання, передбаченого ч. 2 ст. 78 КК України.

Просить врахувати кількість та характер вчинених ОСОБА_7 адміністративних правопорушень, які свідчать про його неповагу до встановлених у суспільстві правил поведінки, байдужості до безпеки дорожнього руху і громадського порядку, та безумовно свідчать про небажання особи стати на шлях виправлення.

Вважає доводи засудженого ОСОБА_7 про обставини вчинення адміністративних правопорушень, його подальшу явку до органу пробації, необхідно розцінювати критично, як спосіб ухилення від негативних наслідків своїх дій та від кримінального покарання.

Вважає необґрунтованими доводи суду 1-ї інстанції, викладені в оскарженій ухвалі, що не може враховуватись для оцінки виправлення засудженого час здійснення органом пробації своїх повноважень, зокрема оголошення засудженому попередження лише 01.10.2024 р. та направлено наступного дня подання до суду.

Зауважує, що виправлення особи має оцінюватися за поведінкою та вчинками самого засудженого, а не часом його попередження про недопустимість порушень законом. Вважає, що поведінка та вчинки ОСОБА_7 навпаки свідчать про його зухвалість та небажання стати на шлях виправлення, несвідоме ставлення ним до вироку суду, вимог законодавства та байдужість до оточуючих і громадського порядку.

Звертає увагу, що 17.10.2024 закінчився встановлений вироком суду відносно засудженого ОСОБА_7 іспитовий строк. Проте, в силу ст. 78 КК України, ст. ст. 165, 166 КВК України, закінчення іспитового строку не є безумовною підставою звільнення засудженого від призначеного покарання вироком суду, та не перешкоджає розгляду питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Позиції сторін в суді :

Прокурор в судовому засіданні просила її апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник Інгулецького РВ Філії ДУ «Центр пробації» повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги у судове засідання не з`явився, будь яких заяв до суду не направив.

Засуджений ОСОБА_7 та в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора в повному обсязі, оскаржену ухвалу суду 1-ї інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги прокурора, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів вважає наступне:

Як убачається з матеріалів справи, вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.2023 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі із звільненням в порядку ст. ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На обліку в Інгулецькому районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області засуджений ОСОБА_7 перебуває з 18 грудня 2023 року.

28 грудня 2024 року ОСОБА_7 ознайомлений з порядком та умовами відбудування покарання з випробуванням. У цей же день винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, відповідно до якої засуджений ОСОБА_7 зобов`язаний з`являтись для реєстрації у перший вівторок кожного місяця.

Виходячи з подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 , для відбування призначеного судом покарання, з яким до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся начальник Інгулецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_8 , підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стало систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналогічні приписи містять положення статті ст. 166 КВК України, за змістом яких, у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 визначено, що згідно згідно з ч. 2 ст. 78 КК (2341-14) суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Аналіз вказаної норми закону про крмінальну відповідальність вказує на те, що законом визначено дві підстави, з яких суд може прийняти рішення про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, а саме:

1) невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК та 2) систематичне (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення. При цьому, вчинення засудженою особою таких правопорушень повинно свідчити про її небажання стати на шлях виправлення. Тобто, характер таких правопорушень повинен бути оцінений як такий, що свідчить про свідоме та умисне ігнорування особою застосованих до неї обмежень при ухваленні вироку із застуванням ст. 75 КК України та покладення обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 не допускав невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених ст. 76 КК.

Нового кримінального правопорушення, за час перебування на обліку в Інгулецькому районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, ОСОБА_7 не вчинив.

Як вбачається зі матеріалів долучених до подання та матеріалів особової справи засудженого №120/2023, яка була досліджена під час судового розгляду, ОСОБА_7 протягом іспитового строку чотири рази притягався до адміністративної відповідальності із накладенням відповідних стягнень за правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП (дати постанов 06.03.2024, 13.03.2024, 20.03.2024, 27.03.2024).

Відповідно до приписів ст.166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Як вбачається з матеріалів провадження, лише через півроку після притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності орган пробації застосувував письмове попередження засудженогопро скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і відразу, на наступний день, 01.10.2024р. направив до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Тобто, будь-якої профілактичної роботи, передбаченої положеннями Закону України Про пробацію, орган пробації відносно засудженого ОСОБА_7 не здійснював.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз цієї норми вказує на те, що в ній перелічені різні правовідносини, на які посягають адміністративні правопорушення. На це вказує і визначена законодавцем конструкція Особливої частини КУпАП, згідно якої ця частина розбита на кілька Глав (5 15А), кожна з яких містить статті, що передбачають адміністративну відповідальність за правопорушення, які мають однаковий або суміжні об`єкти правопорушень.

ОСОБА_7 вчинив адміністративні правопорушення, які згідно приписів КУпАП відносяться Главою 10 цього Кодексу до адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, та, відповідно, не відносяться до передбачених Главою 14 того же Кодексу адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що твердження апеляційної скарги прокурора про те, що вчинені ОСОБА_7 правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, як будь-яке адміністративне правопорушення, слід вважати таким, що посягає на громадський порядок, суперечить віщезазначеним приписам КУпАП. А тому апеляційний суд вважає слушними доводи суду 1-ї інстанції про те, що систематичне вчинення засудженим саме адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок, відповідно до приписів ст.166 КВК України надає органу пробації підстави для проведення індивідуальної профілактичної бесіди, застосування письмового попередження та надсилання до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на висновки, викладені в рішенні Дніпровського апеляційного суду від 12.08.2024 року в справі №206/2657/24 як на підстави скасування оскарженої ухвали суду 1-ї інстанції колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими. Висновки, наведені апеляційним судом у справі №206/2657/24 не є аналогічними з обставинами, встановленими в даній справі, оскільки в наведеному прокурором рішенні апеляційної інстанції було враховано, окрім вчинення адміністративних правопорушень, вчинених в сфері дорожнього руху, ще і вчиненні адміністративні правопорушення в сфері громадського порядку, зокрема, передбачені ст. 178 КУпАП.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що з моменту останнього притягнення до адміністративної відповідальності (27.03.2024) до моменту винесення оскарженої ухвали, тобто протягом півроку, а також і до теперішнього часу суду не надано даних про те, що ОСОБА_7 було вчинено будь-яке правопорушення. ОСОБА_7 має постійне місце роботи та мешкання, веде законослухняний спосіб життя, що свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Інгулецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4