УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня2024 року

м. Київ

справа № 454/2459/17

провадження № 51 - 4812 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 04 серпня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Сокальського районного суду Львівської області від 04 серпня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 140 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. ст.74 п.5, 49 КК звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_5 засуджено: за ч. 1 ст. 140 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців; за ч. 1 ст. 366 КК до покарання у виді у обмеження волі строком на 1 рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 8 місяців, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком 2 роки. На підставі ст. ст.74 п.5, 49 КК звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 140 КК та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК за недоведеністю наявності у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КК.

ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК за недоведеністю наявності у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.366 КК.

Стягнуто з Червоноградської центральної міської лікарні в користь ОСОБА_8 600 000 грн як відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року вирок місцевого суду змінено в частині відшкодування цивільного позову.

Стягнуто з комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» в користь ОСОБА_8 600 000 грн як відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону захисником не дотримано, оскільки, посилаючись на порушення кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навела обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм права, які могли б тягнути за собою скасування оскаржуваних судових рішень відповідно до норм, передбачених статтею 438 КПК, з огляду на зміст положень статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.

Викладені захисником у касаційній скарзі доводи стосуються, на її думку, неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Також у поданій касаційній скарзі захисник не вказує, в чому незаконність та необґрунтованість вказаних судових рішень відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК і доводи на обґрунтування цього, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанціїта які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3