Справа № 537/2068/16-к
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підсудного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника підсудного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Кременчук кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,-

Встановив:

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Під час судового засідання підсудний ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Вказав, що правові наслідки такого звільнення йому роз`яснені та зрозумілі.

Захисник підсудного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання.

Прокурор вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню. Зазначив, що на даний час минуло більше ніж десять років з дня вчинення злочину, згідно пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення. Як вбачається з вимоги про судимість ОСОБА_4 нових злочинів не вчинив, тому наявні підстави для звільнення підсудного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 вказав, що у відповідності до положень ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року) саме прокурор повинен винести мотивовану постанову про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, що зроблено не було, тому вважає, що на даний час відсутні підстави для задоволення заявленого клопотання.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала думку свого представника.

Захисник підсудного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та підсудний ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З обвинувального висновку вбачається, що 19 травня 2007 року приблизно о 12 год. 30 хв. у службовому кабінеті №114 Крюківського районного відділу міліції, який розташовано за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. І.Приходька, буд.33 в м. Кременчуці ОСОБА_4 , будучи представником правоохоронних органів, здійснюючи функцію представників влади, всупереч вимогам Закону України «Про міліцію», явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, примушуючи до зізнання у вчиненні злочину, застосував до ОСОБА_10 фізичне насильство, завдавши численних ударів руками та ногами, а також тупими предметами у різні частини тіла, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження, у тому числі й такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до п. 11 розділу ХІ КПК України (в редакції 2012 року ) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відтак при розгляді даної справи судом застосовуються положення КПК України в редакції 1960 року.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. Інкримінований органом досудового розслідування злочин, згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та вчинений 19 травня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вбачається, що закриття кримінальної справи із звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише у разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України. Відповідно до п. 8 вказаної постанови слідує, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилилася від слідства та суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого. Відповідно до ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), таке звільнення є обов`язковим за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

У постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному висновку, події злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , мали місце 19 травня 2007 року, відтак з дня вчинення злочину, минуло більше десяти років.

Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст. 49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.

Водночас, судом перевірено обмеження застосування давності, передбачені в ч.ч. 2-5 ст.49 КК України та встановлено наступне.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Також, слід врахувати роз`яснення п.8 постанови пленуму Верховного Суду України №-12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, коли минули певні строки давності, відповідно до ст. 11-1 КПК України, є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст. 49 КК України.

З дня вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, минуло більше десяти років та в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що підсудний вчинив нові злочини.

Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука по справі №1-210/11 від 05 листопада 2012 року ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 та ч.3 ст.365 КК України за фактом подій, які відбулися 19 травня 2007 року у приміщенні Крюківського районного відділу міліції, який розташовано за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. І.Приходька, буд.33.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12 квітня 2013 року по справі № 537/691/14-к ОСОБА_4 було оголошено у розшук.

01 червня 2016 року ОСОБА_4 затриманий в порядку виконання вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 05 листопада 2012 року. Отже, ОСОБА_4 ухилявся від суду протягом 3 років 1 міс. 19 дн. На даний час з дня вчинення діянь, які інкримінуються підсудному ОСОБА_4 , минуло більше 17 років.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що станом на дату розгляду справи сплинули передбачені законом строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 282 КПК України (в редакції 1960 року) якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Суд переконався, що ОСОБА_4 правильно розуміє підставу звільнення від кримінальної відповідальності і правові наслідки такого звільнення з вказаної підстави та надав суду згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження з цієї підстави.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання підсудного ОСОБА_11 про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Щодо доводів представника потерпілої про необхідність винесення саме прокурором мотивованої постанови про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) прокурор, а також слідчий за згодою прокурора на підставі, передбаченій частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, виносять мотивовану постанову про направлення кримінальної справи до суду для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а ч. 2 ст. 11-1 КПК України передбачено дії суду у судовому засіданні у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, а саме за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, суд закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності.

Враховуючи, що кримінальна справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, розгляд судом клопотання підсудного ОСОБА_4 та перевірка наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, відповідає положенням кримінально-процесуального законодавства (в редакції 1960 року).

Згідно п.15 Розділу XІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції 2012 року), апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно ст. 349 КПК України (в редакції 1960 року), апеляція подається через суд, який постановив постанову, протягом п`ятнадцяти діб з моменту проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст. ст. 7-1, 11-1, 282 КПК України (в редакції 1960 року),-

Постановив:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 365 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України - закрити, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року).

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1