Дата документу 20.02.2025Справа № 554/7925/24
Провадження № 1-кс/554/2410/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000357 від 08 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2025 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням, у якому прохає скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10.12.2024 року на належний останньому мобільний телефон Iphone 11 Pro Max, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , та зобов`язати службових осіб СУ ГУНП в Полтавській області невідкладно повернути названий мобільний телефон його власнику ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказав, що арешт на спірний мобільний телефон було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів. На даний час уповноваженими працівниками СУ ГУНП в Полтавській області було проведено його огляд та здійснено копіювання.

Проте, на думку адвоката, виходячи з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування не обґрунтовано та не доведено підстав вважати саме вилучений мобільний телефон, власником якого є ОСОБА_5 , речовим доказом у кримінальному провадженні.

З цих підстав адвокат послався на те, що у відповідності до ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

За вказаних обставин, наразі в органу досудового розслідування наявний образ мобільного пристрою, що містить всю інформацію, що наявна на самому мобільному телефоні, яка у відповідності до Закону є оригіналом електронного доказу і може безперешкодно використовуватись як органом досудового розслідування, так і судом під час розгляду справи по суті.

Так, адвокат вважав, що вилучений у ОСОБА_5 мобільний телефон до розслідуваного злочину не має жодного відношення, оскільки доказове значення у розслідуванні вказаного злочину, може мати виключно інформація, що на ньому знаходиться, але аж ніяк не сам мобільний телефон.

Окремо зазначив, що вилучений мобільний телефон містить значний об`єм інформації, необхідний власнику для забезпечення виконання роботи, якою на даний час займається.

ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем. Основним видом його діяльності є виробництво кіно-та відеофільмів, телевізійних програм.

На даний час ОСОБА_5 приймає участь в Грантових конкурсах на виробництво кінофільмів про війну. В свою чергу, в пам`яті належного йому телефону містяться чернетки сценарію для вказаних конкурсів, які відсутні у будь-якому іншому вигляді у ОСОБА_5 , що створює істотні проблеми з діяльністю його як фізичної особи-підприємця і, як наслідок, позбавляє останнього гідно забезпечувати свою родину.

З моменту вилучення арештованого майна вже минуло майже два місяці, тому вважав, що на даному етапі досудового розслідування, застосований арешт жодним чином не сприятиме подальшому досудовому розслідуванню у кримінальному проваджені, а лише порушить права його власника щодо володіння та користування вказаним майном.

До того ж матеріали кримінального провадження, свідчать про те, що вилучене майно оглянуто та інформація з нього скопійована на відповідні носії. Вказана обставина в свою чергу свідчить про те, що на даний час застосований захід забезпечення кримінального провадження втратив свою актуальність і подальше обмеження права власності є недоцільним.

З урахуванням викладеного, на переконання адвоката, на даний час відпали підстави застосування подальшого арешту належного ОСОБА_5 мобільного телефону Iphone 11 Pro Max.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені у клопотанні, та просив задовольнити клопотання з наведених у ньому мотивів. Водночас, у випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку про можливість передання зазначеного мобільного телефону на відповідальне зберігання та в користування ОСОБА_5 , не заперечував проти часткового задоволення поданого клопотання. Зазначив, що у такому випадку ОСОБА_5 зобов?язується зберігати телефон і наявну в ньому інформацію у належному стані та в разі необхідності надати його суду для огляду.

Слідчий СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій розгляд клопотання просив проводити без його участі. У цій заяві вказав, що в ході огляду мобільного телефону Iphone 11 Pro Max, який було вилучено за місцем мешкання ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , було виявлено листування з підозрюваним ОСОБА_8 щодо обговорення посилок, у яких пересилались наркотичні засоби. Дана інформація має доказове значення у кримінальному провадженні, мобільний телефон Iphone 11 Pro Max визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та в подальшому він буде досліджуватись в суді під час розгляду справи, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання адвоката.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти повного зняття арешту зі спірного мобільного телефону, оскільки він є речовим доказом у кримінальному провадженні та потреба в його арешті на даний час не відпала, так як під час розгляду кримінального провадження в суді може виникнути необхідність у його безпосередньому дослідженні, як першоджерела наявної на ньому інформації. При цьому вважав можливим передати вказаний мобільний телефон на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_5 із попередженням останнього про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо арештованого майна. При вирішенні цього питання покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування та повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження і вимогою захисту основних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Із системного аналізу наведених норм КПК України можливо зробити висновок, що слідчому судді при вирішення питання накладення арешту майна та його скасування, при обґрунтованості такого клопотання, слід обирати або залишати такий спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження прав володільця майна, яке суттєво позначиться на його інтересах.

Проаналізувавши встановлені в судовому засіданні фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту, накладеного на належний ОСОБА_5 мобільний телефон Iphone 11 Pro Max, оскільки рішення по суті справи не прийнято, телефон має статус речового доказу в кримінальному провадженні в розумінні статті 98 КПК України, містить в собі інформацію, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та під час розгляду кримінального провадження судом по суті може виникнути необхідність у його безпосередньому огляді, як першоджерела та носія такої інформації (речового доказу).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що на даний час потреба в продовженні арешту майна не відпала, так як він є заходом, що забезпечує досягнення мети та завдань кримінального провадження. Питання про повне скасування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, слід вирішувати одночасно із ухваленням судового рішення, яким закінчуватиметься судовий розгляд.

Водночас з цим, виходячи з позиції прокурора, який вважав можливим передати спірний мобільний телефон на відповідальне зберігання його власнику, враховуючи принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, а також потреби досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_5 , який має процесуальний статус свідка в кримінальному провадженні, прав володіння та користування належним йому мобільний телефон Iphone 11 Pro Max за вказаних обставин є надмірно обтяжливим, порушує інтереси останнього, створює проблеми в його діяльності, як фізичної особи-підприємця.

Тому слідчий суддя вважає можливим передати мобільний телефон Iphone 11 Pro Max на відповідальне зберігання та в користування ОСОБА_5 , як його власнику.

Передаючи на відповідальне зберігання та в користування назване майно, слідчий суддя враховує, що за вчинення незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт, передбачена кримінальна відповідальність за ст. 388 КК України, про що вважає за необхідне попередити власника цього майна.

На підставі викладеного, подане адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.174, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000357 від 08 лютого 2023 року - задовольнити частково.

Мобільний телефон Iphone 11 Pro Max, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 - передати на відповідальне зберігання та в користування власнику ОСОБА_5 .

Попередити власника майна ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21 лютого 2025 року о 14 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1