Справа № 308/1362/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді угоду про визнання винуватості від 23.01.2025 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002322 від 21.12.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Микільське, Міловського району, Луганської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В ході досудового розслідування встановлено, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час. Так 20 грудня 2024 року близько 14 години 10 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: м. Ужгород, вул. Лєрмонтова, біля будинку № 5А, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою особистої наживи та збагачення, за рахунок викрадення автомобіля, реалізовуючи свій умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання скористався послугами автомобіля таксі, закріпивши буксирований трос за автомобіль, марки «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , забравши його з під будинку АДРЕСА_2 , де його залишила потерпіла ОСОБА_7 , після чого за допомогою автомобіля таксі марки «Dacia» моделі «Logan» з д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_8 доставив його на територію дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , де останній фактично проживає, чим незаконно заволодів транспортним засобом «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_1 , та своїми діями завдав потерпілій матеріального збитку на загальну суму 68076,00 грн. Виходячи з вшценаведеного, своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 68076,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом.

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 23.01.2025 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника ОСОБА_6 , а відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим ОСОБА_4 від 23.01.2025 року, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, визначену в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву, згідно з якою надає прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_11 , просить розглянути кримінальне провадження без її участі.

Із змісту угоди про визнання винуватості від 23.01.2025 року вбачається, що прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 289 КК України, яке ніким не оспорюється, та дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та щиро розкаявся. При цьому, сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України сторони кримінального провадження просять суд звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст яких ОСОБА_4 роз`яснено.

В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За правилами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як роз`яснено у п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року № 13, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання у відповідності до ч. 4 ст.474 КПК України було з`ясовано в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На всі запитання обвинувачений ОСОБА_4 відповів «так». Після роз`яснення ст.63 Конституції України та ст. 18 КПК України, судом встановлено, що ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України за обставин, викладених вище, цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання ним угоди, передбачені ст. 476 КПК України, і наслідки умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 389-1 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, суд вважає, що угода, укладена 23.01.2025 між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_6 про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Разом з тим, з врахуванням наведених пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який тимчасово не працює, згідно з довідкою КНП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова" такий лікувався стаціонарно з 13.12.2023 по 17.12.2023, згідно з висновком судово-психіатричного експерта №18 психічним захворюванням під час скоєння правопорушення не страждав і не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в сукупності з фактичними обставинами вчинення злочину, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробовуванням на строк 1 (один) рік, визначений частиною четвертою даної статті, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде відповідати завданням, загальним засадам призначення покарання та його меті, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 17 лютого 2025 року. Визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), тобто 242 240,00 грн.

Керуючись ст. ст. 314, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.01.2025 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002322 від 21.12.2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до відповідного уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо підозрюваного ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024, скасувати.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , негайно звільнити з-під варти у залі судових засідань.

Стягнути з ОСОБА_4 , 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 75 копійок за проведення експертизи № СЕ-19/107-24/13620-АВ від 08.01.2025 року, (одержувач: ГУК у Закарпатській області/Ужгородська територіальна громада, 24060300, код одержувача: 37975895, р/рахунок: UA0007493, призначення: за проведення експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2024 на транспортний засіб, вилучений 21.12.2024 в ході проведення огляду місця події,а саме: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21104» з д.н.з. НОМЕР_4 .

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_4 - вважати повернутим за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1