Справа №519/1093/23
Провадження №1-кп/504/358/25
УХВАЛА

17.02.2025с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

представника потерпілого Южненської міської ради ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Бар Вінницької області, громадянки України, освіта вища, незаміжньої, працюючої державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Південської міської ради Одеського району Одеської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ч.1 ст.362 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000198 від 26.04.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_5 , на підставі розпорядження міського голови Южненської міської ради від 04.07.2017 призначена на посаду державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради.

Відповідно до посадової інструкції державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради ОСОБА_5 , затвердженого 10.07.2017 Южненським міським головою, реєстратор ОСОБА_5 у своїй роботі керується Конституцією України, Цивільним кодексом України, законами України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постановою КМ України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою затверджений Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Порядок доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у редакції станом на 16.07.2020 державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту, відповідає кваліфікаційним вимогам, визначеним Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб?єктом державної реєстрації (крім нотаріусів), та нотаріус.

Частиною другою статті 6 цього Закону передбачено, що державний реєстратор:

1) приймає документи;

1-1) встановлює черговість розгляду поданих документів для державної реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів;

3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації;

3-1) під час проведення реєстраційних дій у випадках, передбачених цим Законом, обов?язково використовує відомості реєстрів, автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів;

3-2) перевіряє дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, за допомогою Єдиного реєстру довіреностей;

3-3) перевіряє використання спеціальних бланків нотаріальних документів, на яких викладені документи, що подаються для здійснення реєстраційних дій, за допомогою Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів;

4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру;

5) веде Єдиний державний реєстр;

6) веде реєстраційні справи,

6-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;

7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є:

1) гарантування державою об?єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов?язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об?єктом незавершеного будівництва, майбутнім об?єктом нерухомості та державної реєстрації прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 із зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об?єкт незавершеного будівництва.

Державним підприємством «Національні інформаційні системи» реєстратору ОСОБА_5 надано ідентифікатори доступу до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, адміністратором яких є Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Так, 16.07.2020р. о 13.05 год. до реєстратора ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_7 з заявою № 40510525 про реєстрацію за ним права власності на нове нерухоме майно - базу відпочинку загальною площею 489.5 кв.м. - літера А, Б, В, Г, Д, Е - будинок для відпочинку; літера Ж - навіс; літера 3 - адміністративна будівля; літера И - господарська будівля; літера и - прибудова; № 1 - ворота; № 2, 3 - огорожа; 1 - КТП; 2 - цистерна; 3 опора ЛЕП, що розташовані на невиділеній у натурі земельній ділянці с. Сичавка Лиманського району Одеської області.

Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на 16.07.2020, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

Відповідно до п. 41 зазначеного Порядку, у редакції, чинній на 16.07.2020р., передбачено наступне:

Для державної реєстрації права власності на новозбудований об?єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта;

2) технічний паспорт на об?єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об?єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об?єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта, та перевіряє, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об?єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов?язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об?єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об?єкта нерухомого майна.

Документ, що підтверджує присвоєння об?єкту нерухомого майна адреси, також не вимагається у разі, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адреси об?єктам будівництва та об?єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта. У такому разі державний реєстратор відповідно до зазначених заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що згідно з вимогами законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта, обов?язково перевіряє відсутність суперечностей між заявленою адресою та відомостями, що містяться в Єдиному реєстрі документів.

Документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта, відповідно до п. 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011 № 461, є декларація, один примірник якої замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю через центр надання адміністративних послуг чи через електронний кабінет шляхом подання засобами програмного забезпечення Єдиного державного веб-порталу електронних послуг або заповнює та надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до центру надання адміністративних послуг, зокрема:

- щодо об?єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку;

- щодо об?єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об?єктів з незначними наслідками (СС1), за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку;

- щодо самочинно збудованого об?єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.

У всіх вказаних випадках, а саме додатках 2, 3, 5, пунктами кожного, зокрема п.п. 5, 13, 10 (відповідно) передбачені вимоги щодо зазначення відомостей про земельну ділянку та право власності чи користування на неї.

Таким чином, з декларації слідує необхідність встановлення реєстратором права заявника на земельну ділянку для можливої подальшої реєстрації права власності на новозбудований об?єкт на ній.

Окрім цього, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 року № 367 затверджено Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об?єктам будівництва та об?єктам нерухомого майна. Відповідно до пункту 6 вказаного порядку (станом на 16.07.2020), уповноваженим органом з присвоєння адреси може бути виконавчий орган сільської, селищної, міської ради - якщо об?єкт розташований у межах території, на яку поширюються повноваження такої ради. Абзацем першим пункту 29 вказаного порядку передбачено, що до заяви про присвоєння адреси об?єкту будівництва або об?єкту нерухомого майна додаються копія документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій споруджується (споруджено) об?єкт нерухомого майна, - якщо таке право власності або користування земельною ділянкою не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, ОСОБА_7 не маючи відповідно до закону ні права власності ні права користування земельною ділянкою не міг будувати на ній базу відпочинку та отримувати передбачені п. 17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, а саме: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта та документ, що підтверджує присвоєння об?єкту нерухомого майна адреси.

Крім того, пунктом 77 вказаного Порядку передбачено, що у прийнятті документів може бути відмовлено виключно у разі, коли у Державному реєстрі прав відсутні відомості про зареєстровані речові права на земельну ділянку, на якій розташований об?єкт нерухомого майна.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, державна реєстрація прав проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно, які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Як передбачено ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Таким чином, встановивши факт відсутності у заявника права власності чи користування на земельну ділянку на якій збудоване майно, що підлягає реєстрації, а також відсутності повного переліку документів передбачених Порядком, державний реєстратор повинен відмовити в проведенні державної реєстрації.

Так, державний реєстратор ОСОБА_5 16.07.2020р. о 13.05 год. отримала від ОСОБА_7 . Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо виникнення права приватної власності на самочинно збудовану базу відпочинку, розташовану в Одеській області Лиманського району Сичавської сільради біля автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 54 км. Разом із заявою ОСОБА_7 надані технічний паспорт від 19.02.2020, виданий ПІ «ВАРІАНТ», договір на соціально-економічний розвиток села без дати та номеру, укладений між Сичавською сільською радою Комінтернівського району Одеської області та ОСОБА_7 , а також Рішення Х сесії Сичавської сільської ради V скликання № 153-У від 21.12.2007 «Про попереднє погодження на створення комісії та збір матеріалів по вибору земельної ділянки для надання в довгострокову оренду терміном на 49 років під існуючою базою відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на території Сичавської сільської ради орієнтованою площею 0,36 га. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 »

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України у редакції станом на 16.07.2020р. громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України у редакції станом на 16.07.2020р. право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, подані ОСОБА_7 документи не засвідчували його права власності чи користування земельною ділянкою.

Після отримання вказаних вище документів від ОСОБА_7 , державний реєстратор ОСОБА_5 , упевнившись у відсутності передбачених п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 1) документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта; та 3) документу, що підтверджує присвоєння об?єкту нерухомого майна адреси, замість відмови в державній реєстрації права власності, рішенням № 53252678 від 22.07.2020 безпідставно провела у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_7 на базу відпочинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , чим несанкціоновано змінила інформацію, яка оброблюється в автоматизованих системах та зберігається на носіях такої інформації, як особа, яка має право доступу до неї.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.362 КК України за ознаками несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах та зберігається на носіях такої інформації, вчинена особою, яка має право доступу до неї.

В судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більше ніж три роки.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Представник потерпілого Южненської міської ради ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 підтримали вказане клопотання в повному обсязі.

Сторонам були роз`яснені правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, на що обвинувачена надала згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України, передбачено, що особа яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Злочин, передбачений ч.1 ст.362 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких, в свою чергу санкція ч.1 ст.362 КК України передбачає покарання у виді двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, який мав місце 22.07.2020р.

З огляду на наведене, з часу вчинення злочину минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Процесуальний витрат у справі немає. Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 49, 362 КК України, ст.ст. 284, 285, 286 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000198 від 26.04.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1