Справа № 486/1657/24
Провадження № 1-кс/467/24/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2025 року Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

На розгляді судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.

04 лютого 2025 року під час судового засідання захисник ОСОБА_4 усно заявив головуючому у справі судді ОСОБА_5 відвід, мотивуючи його тим, що суд порушив процесуальний порядок, не розглянувши подане ним клопотання, а також в ухвалі суду зазначив про те, що обвинувачений є засудженим, внаслідок чого у нього виник сумнів в упередженості суду.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій прохала розглядати справу в її відсутність, заперечила проти задоволення заяви про відвід судді, вказала, що підстави для відводу судді, передбачені ст. 75 КК України, відсутні. Фактично позиція щодо відводу судді є незгода сторони захисту з рішенням головуючого судді щодо встановленого порядку розгляду справи. Головуючим у справі під час підготовчого засідання не допущено будь-яких дій або процесуальних норм, що можуть свідчити про її упередженість по відношенню до обвинуваченого у справі.

Захисник ОСОБА_4 підтримав подану заяву про відвід судді, пояснив, що обвинувачений не отримав обвинувального акту, який був би затверджений прокурором. Він як захисник подав письмову заяву про покладення на прокурора процесуального обов`язку вручення обвинуваченому затвердженого обвинувального акту. Однак, суд, оголосивши про наявність вказаного клопотання, не оголосив його зміст, а надав слово прокурору, яка почала висловлювати власну думку з приводу змісту клопотання та намагалась вручити обвинуваченому обвинувальний акт, підписаний прокурором ОСОБА_7 , який з 27 листопада 2024 року не виконує обов`язки прокурора у зв`язку з мобілізацією. Окрім цього, в ухвалі суду про призначення відеоконференції, суд зазначив обвинуваченого як засудженого. Вважає, що суд не забезпечив змагальність сторін і є упередженим.

Обвинувачений підтримав подану заяву про відвід судді.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суддя прийшов до наступного.

Судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача (п.1 ч.1 ст. 75 КПК України);

- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник (п.2 ч.1 ст. 75 КПК України);

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п.5 ч.1 ст. 75 КПК України).

Згідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При вирішенні цих заяв, суддя керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Так, у справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

Суддя не вважає заяву про відвід судді безумовною підставою для відсторонення судді від участі у кримінальному провадженні. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

На думку судді, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18). Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення». Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

За такого, позиція захисника щодо відводу судді у зв`язку з незгодою з діями головуючого у судовому засіданні щодо розгляду заявленого ним клопотання, а також з зазначенням у резолютивній частині ухвали суду від 28 січня 2025 року про проведення судового засідання у режимі відеоконференції процесуального статусу захисника ОСОБА_4 як захисника засудженого замість захисника обвинуваченого є формою прояву часткової незгоди заявника із змістом процесуального рішення, винесеного суддею та з незгодою з процесуальними діями головуючого у справі.

Тому процесуальні рішення і дії судді ОСОБА_5 під час судового розгляду справи не можуть бути підставою для відводу судді, а можуть слугувати підставою для перегляду таких дій чи бездіяльності в апеляційному порядку.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається, що підтверджується правовою позицією Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011 року, у відповідності до якої оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Таким чином, на переконання судді, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Арбузинського районного суду Миколаївської областіОСОБА_5 .

За зазначених обставин, подана заява про відвід судді не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 372 КПК України

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 відмовити.

Суддя ОСОБА_1