ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/122/25 Справа № 712/2341/25 Категорія: ст.ст.176,181 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря прокурора підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням, поданим в рамках кримінального провадження №0000355 від 24 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000355, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 жовтня 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_7 , який має військовий квиток серії НОМЕР_1 , відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 863 від 03 жовтня 2024 року визнаний придатним до військової служби, не має підстав для відстрочки, будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, в подальшому продовжений Указом Президента України з 23 липня 2024 року строком на 90 діб, ознайомленим із вимогами ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, 06 жовтня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , вручено під особистий підпис повістку на відправку до військової частини НОМЕР_2 з терміном прибуття на 09:00 год. 05 грудня 2024 року до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Однак, 05 грудня 2024 року без поважних причин, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року № 2232- XII, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69-2022, не прибув до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

2 лютого 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Чераси від 27 лютого 2025 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 квітня 2025 року включно, з покладенням, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного наступних обов`язків:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та зміну контактного номеру телефону;

- не залишати цілодобово місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

Роз`яснено підозрюваному, що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог КПК України, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання не були в достатній мірі враховані фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його наслідки, а також вказує на існування ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу; підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст. 194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшла правильного висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт із покладенням, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК обов`язків, а не більш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та дотрималася вимог ст. 176, 177, 178, 183, 194 КПК України, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі, обгрунтованість підозри. При цьому, обґрунтованість підозри ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється і наявні в матеріалах докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Що ж стосується наявності ризиків, зазначених у клопотанні, слідча суддя зауважила, що ризик втечі ОСОБА_7 чи іншого його ухилення від органу досудового розслідування не доведено об`єктивними доказами та обґрунтовується лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведення його вини.

Крім того, слідчим суддею під час розгляду клопотання було також враховано і процесуальну поведінку підозрюваного під час здійснення досудового розслідування, який жодним чином не ухилявся від явки, як до прокурора, так і до слідчого, а також те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання.

Так, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, необхідно ураховувати, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, однак, в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів; забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Слідчий суддя повинен взяти до уваги, крім обставин, передбачених ст. 177 КПК, також особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Висновки про ступінь ризиків та можливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваної особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків тощо), а ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При цьому «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96), але у той же час питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба ізоляції підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість кримінальних правопорушень (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу. Мають бути враховані характер підозрюваного, його моральні якості, наявні кошти (матеріальне становище), зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо.

Ризик втечі також має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§ 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризику або ризикам.

Слідча суддя суду першої інстанції перевірила відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясувала питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою і правильно встановила, що під час судового розгляду прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам.

На думку колегії суддів, слідча суддя при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, згідно вимог ст. 193, 194 КПК України дослідила та достатньою мірою взяла до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України, дані про особу підозрюваного.

Ці обставини, враховані слідчим суддею та досліджені в апеляційному порядку, в своїй сукупності дають достатні підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту свідчить і той факт, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ст. 336 КК України скерований для розгляду до Соснівського райнного суду м. Черкаси, про що зазначив прокурор в апеляційній скарзі. При цьому, будь-яких доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування стороною обвинувачення колегії суддів не надано.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя дійшла висновків, які суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини та оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

Твердження сторони обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 як превентивного заходу, на думку суду апеляційної інстанції, є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що судом безпідставно відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином не вмотивовано.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2025 року.

Керуючись ст. 392,404, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України,суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний західу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 квітня 2025 року включно відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4